Noviisiopettajasta ammattilaiseksi : liikunnanopettajan urapolku ja työtyytyväisyys - Nupponen, Kirsi (2017)
TIIVISTELMÄ Nupponen, K 2017. Noviisiopettajasta ammattilaiseksi – Liikunnanopettajan urapolku ja työtyytyväisyys. Jyväskylän yliopisto, liikuntapedagogiikan pro gradu -tutkielma 62 s., 2 liitettä. Hyvinvoivan ja työhönsä tyytyväisen opettajan esimerkki ja läsnäolo heijastuu positiivisesti myös lapsiin, joita hän opettaa. Oppilaiden lisäksi työssään viihtyvä opettaja on kouluyhteisölle sekä yhteiskunnalle tärkeä toimija, sillä muut välittömästi tai välillisesti työtyytyväisyydestä aiheutuvat kustannukset ovat merkittävä menoerä. Tärkeintä opettajan työtyytyväisyys ja hyvinvointi on kuitenkin hänelle itselleen. Tyytyväisyys työhön on monen tekijän summa ja sen vaikutukset eivät rajoitu ainoastaan kouluun. Opettajan työuralla tulee vastaan monenlaisia vaiheita, joita sävyttävät vaihtelevat tunteet ja asenteet työtä kohtaan. Työuran alkuvaiheessa opettaja on haasteiden edessä pyrkiessään ottamaan haltuun uuden työn ja kaikki siihen kuuluvat vastuut. Selviytymisen ja löytämisen kausi on merkittävä vaihe opettajan uralla. Mikäli vaihe on positiivisesti sävyttynyt ja opettaja löytää oman tyylinsä opettaa, hän voi siirtyä uran seuraaviin vaiheisiin. Vaarana kuitenkin on tyytymättömyys työhön ja siirtyminen muuhun ammattiin. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää hiljattain valmistuneiden ja työelämään siirtyneiden liikunnanopettajien työtyytyväisyyttä ja sen ulottuvuuksia. Tutkimus on kvantitatiivinen ja aineiston keruu on toteutettu kyselylomakkeella. Aineiston on kerännyt tohtori Kasper Mäkelä omaa väitöskirjaansa varten. Tutkimuksen kohdejoukko oli vuosina 1980–2008 valmistuneet liikunnanopettajat, joita oli 1480. Vastauksia saatiin 1084, joista 808 vastaajaa toimi vielä liikunnanopettajana. Lopullinen tutkimusaineisto muodostui tutkimushetkellä työssä olleista opettajista, joita oli 752. Näistä alle 5,2 vuotta työssä olleita oli 102, joista käytetään tässä tutkielmassa nimitystä noviisiopettajat. Noviisiopettajien työtyytyväisyyttä selvitettiin ja sen astetta verrattiin pitempään työssä olleisiin kokeneempiin opettajiin. Työtyytyväisyyttä tutkittiin sekä yleisen tyytyväisyyden tasolla että yksittäisten työtyytyväisyyttä kuvaavien työn osa-alueiden tasolla. Yksittäisistä työtyytyväisyyden ulottuvuuksia selvittäneistä väitteistä muodostui pääkomponenttianalyysin ja varimax-rotaation avulla kuusi pääkomponenttia. Pääkomponenttien ja opettajan taustaa kuvaavien muuttujien yhteyttä opettajan työtyytyväisyyteen selvitettiin varianssianalyysien avulla. Näitä muuttujia olivat sukupuoli, opettajan ikä, kouluaste jolla opettaja työskentelee, opetuspaikkakunnan koko, opetustuntien määrä ja opetusvuodet. Tutkimuksen mukaan 76,5 % noviisiopettajista oli tyytyväisiä tai erittäin tyytyväisiä työhönsä. Naisten työtyytyväisyyden keskiarvo oli hieman miehiä korkeampi, mutta ero ei ollut tilastollisesti merkitsevä. Kaikista vastaajista työhönsä oli tyytyväisiä tai erittäin tyytyväisiä 79,6 %. Kokeneita ja kokemattomia liikunnanopettajia verratessa huomattiin kokemattomien naisten olevan tyytyväisimpiä työhönsä. Naisten tyytyväisyys laski opetusvuosien karttuessa, kun miesten tyytyväisyys hieman nousi. Opetuskokemuksen määrä ei ollut tilastollisesti merkitsevästi yhteydessä työtyytyväisyyteen. Työtyytyväisyysväittämistä muodostetut kuusi pääkomponenttia selittivät 60 % työtyytyväisyyden kokonaisvaihtelusta. Oma ammattitaito, työilmapiiri, opetustilat, opetusvälineet, ulkoinen yhteistyö sekä ryhmäkoko ja tuntimäärä ovat kuusi muodostunutta pääkomponenttia. Liikunnanopettajat olivat tyytyväisimpiä omaan ammattitaitoonsa ja tyytymättömimpiä opetustiloihin. Opettajan taustaa kartoittavista tekijöistä työtyytyväisyyteen selvimmin olivat yhteydessä opettajan kouluaste ja opetuspaikkakunnan koko. Ammattikoulussa ja pienissä kunnissa opettavat olivat tyytyväisimpiä työhönsä. Tutkimuksen perusteella voidaan todeta, että liikunnanopettajat ovat tyytyväisiä työhönsä. Liikuntatilojen käyttöön pitäisi kiinnittää huomiota, että työtyytyväisyys saataisiin nousuun myös sen osalta. Liikunnanopettajien työn ensimmäisiä vuosia tulisi tukea mentorointia kehittämällä ja huomioimalla työ- uran alun haasteet jo koulutusvaiheessa. Induktiovaihetta ja noviisiopettajien työtyytyväisyyttä tulisi tutkia myös lisää, jotta asiasta saadaan tarkempaa tietoa.