Naishiihtosuunnistajien ravitsemus määrällisesti kevyellä ja kovalla harjoitusviikolla - Huuhka, Niina (2004)
Ravinnonsaannin ja energiankulutuksen tulee olla tasapainossa haluttaessa säilyttää tietty kehon paino. Ravinnonsaannin tulisikin elää urheiluharjoittelun määrällisen ja laadullisen kuormittavuuden mukaan. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, onko naishiihtosuunnistajien ravinnonsaannissa eroa määrällisesti kovalla ja kevyellä harjoitusviikolla. Lisäksi haluttiin saada yleiskuva naishiihtosuunnistajien ravinnonsaannista. Koehenkilöinä tutkimuksessa oli viisi naishiihtosuunnistajaa. Kaksi naisista oli kaudella 2004 mukana kansainvälisissä kilpailuissa ja kolme muuta olivat kansallisen tason kilpailijoita. Naiset pitivät ravintopäiväkirjaa kaksi viikon mittaista jaksoa syksyn 2003 ja talven 2004 aikana. Toinen ruokapäiväviikko oli määrällisesti kova harjoitusviikko (keskimäärin 14,5 harjoitustuntia/vko) ja toinen määrällisesti kevyt harjoitusviikko (keskimäärin 7,0 harjoitustuntia/vko). Ravintopäiväkirjan kanssa samanaikaisesti pidettiin aktiivisuuspäiväkirjaa, johon kirjattiin urheiluharjoitusten lisäksi kaikki vuorokauden toimet. Lisäksi urheilijat täyttivät lyhyen ravintokäyttäytymistä koskevan kyselyn. Määrällisesti kovalla harjoitusviikolla kokonaisenergiankulutus oli keskimäärin 2873 kcal/vrk ja kokonaisenergiansaanti 2388 kcal/vrk. Määrällisesti kevyellä harjoitusviikolla energiaa saatiin keskimäärin 2105 kcal/vrk ja kulutettiin 2272 kcal/vrk. Molemmilla viikoilla energiaa kulutettiin enemmän kuin saatiin. Kovan ja kevyen harjoitusviikon energiankulutuksissa oli merkitsevä ero ja kovan ja kevyen viikon energiansaantien ero oli melkein merkitsevä. Pääenergiaravintoaineiden saantiosuudet koko kahden viikon jaksolla (kevyt ja kova viikko) olivat seuraavat: hiilihydraatit 52,9 %, proteiinit 18,0 %, rasvat 28,9 % ja alkoholi 0,2 %. Hiilihydraatteja saatiin vuorokaudessa keskimäärin 4,8 grammaa/painokilo, proteiineja 1,6 grammaa/painokilo ja rasvoja 1,3 grammaa/painokilo. Hiilihydraattien saannissa oli melkein merkitsevä ero kovan ja kevyen viikon välillä. Proteiinien ja rasvojen kohdalla eroa ei ollut. Yleisesti ottaen naishiihtosuunnistajat voisivat lisätä hiilihydraattien saantia ja vastaavasti hiukan kutistaa proteiinien osuutta. Kovan ja kevyen viikon kokonaisjaksolla (2 viikkoa) noin 39 prosenttia saaduista rasvoista oli tyydyttyneitä. Rasvojen kokonaissaanti oli merkitsevästi (r=0,94) yhteydessä laadultaan tyydyttyneiden rasvojen saantiin. Rasvoja käytössä tulisi suosia nykyistä enemmän tyydyttymättömiä rasvoja. Vitamiineista puutteita ilmeni yleisesti D- ja A-vitamiinin saanneissa. D-vitamiinin saanti jäi molemmilla viikoilla selvästi alle suosituksen. A-vitamiinin saanti jäi kovalla viikolla alle suosituksen ja kevyellä viikolla suositus ylittyi. Kivennäisaineista raudan ja kalsiumin saanteihin tulisi kiinnittää huomiota.