Pyöräilyyn suunnitellun epäsuoran VO2max -testin validointi - Teikari, Anne-Mari (2016)
Aerobisen suorituskyvyn määrittäjänä käytetään usein maksimaalista hapenottokykyä (VO2max). VO2max -arvojen avulla voidaan muun muassa monitoroida yksilön harjoittelustatusta tai terveydentilaa. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää kuinka tarkasti Firstbeat Technologies Oy:n kehittämä kuntotesti arvioi maksimaalista hapenkulutusta (VO2max), kun testi toteutetaan pyöräillen. Menetelmä laskee arvion VO2max -arvosta neuroverkkomallinnukseen perustuvalla menetelmällä, jossa käytetään määrittäjinä sykettä, kuormitusintensiteetin muutoksia (on/off -vaste) sekä sykevälivaihtelun avulla määritettyä hengitysfrekvenssiä. Tutkimukseen osallistui yhteensä 29 koehenkilöä, 15 naista (ikä 28,1 ± 5,4 vuotta) ja 14 miestä (ikä 29,7 ± 4,9 vuotta). Tutkimukseen sisältyi kaksi testikertaa: maksimaalinen testi laboratoriossa ja submaksimaalinen kenttätesti normaalissa liikenneympäristössä. Laboratoriossa suoritetun maksimaalisen testin aikana tutkittavilta kerättiin sykedata, tehontuotto sekä hengityskaasumuuttujat. Maksimaalisen testin yhteydessä suoritettiin samanaikaisesti suora VO2max -testi, josta saatuja tuloksia käytettiin tässä tutkimuksessa referenssiarvoina Firstbeatin kuntotestin antamiin arvioihin. Submaksimaalisessa testissä tutkittavat suorittivat 30 minuutin mittaisen pyöräilyn, jonka aikana kerättiin sykedata sekä tehontuotto. Molemmat testit suoritettiin samalla pyörällä. Tutkimuksessa tarkasteltiin lisäksi löytyykö pyöräilyn aikaisen maksimaalisen tehontuoton ja isometrisen polvenojennusvoiman välille tilastollisesti merkitsevää yhteyttä. Tulokset osoittivat Firstbeatin kuntotestin yliarvioivan maksimaalista hapenkulutusta keskimäärin 0,54 ml/kg/min (1,3 %). Laboratoriotestit aliarvioivat maksimaalista hapenkulutusta 0,88 ml/kg/min (2,2 %), ja kenttätesteissä ero oli yliarvioiva 1,85 ml/kg/min (4,6 %) erotuksella. Bland-Altmanin kaaviolla tarkasteltuna luottamusvälit olivat laboratoriotesteissä –7,5 ¬– 9,3 ml/kg/min ja kenttätesteissä –8.9¬ – 5.2 ml/kg/min. Sekä laboratorio- että kenttätestien ja suoran VO2max -testien välillä esiintyi merkitsevä positiivinen korrelaatio (r=0.843; p<0.01 ja r=0.863; p<0.01, vastaavasti). Laboratoriossa suoritettujen testien absoluuttinen prosentuaalinen keskivirhe oli 8,7 %, ja kenttätesteissä 7.7 %. Tutkimuksessa isometrisen polvenojennusvoiman ja maksimaalisen tehontuoton välillä esiintyi tilastollisesti merkitsevä korrelaatio (r= 0.684; p<0.01). Tulosten perusteella Firstbeat Technologies Oy:n kuntotesti antaa suhteellisen tarkan arvion maksimaalisesta hapenkulutuksesta pyöräilyssä ja sitä voidaan pitää soveltuvana menetelmänä kuntoliikkujien kuntotestaukseen.