Effects of physical activity on neural markers of attention in children - Vähämaa, Jenni (2016)
Huoli passiivisen elämäntavan vaikutuksista oppimisen edellytyksiin on kasvanut, kun lasten fyysinen aktiivisuus on vähentynyt. Useat tutkimukset tukevat fyysisen aktiivisuuden suojaavaa vaikutusta erilaisiin kognitiivisiin toimintoihin. Tarkkaavaisuuden kohdistaminen relevantteihin ärsykkeisiin näyttää olevan merkittävä osa oppimista, minkä vuoksi mielenkiinto on kohdistettu nykytutkimuksessa tarkkaavaisuuden mekanismeihin. Alfa-oskillaatioiden inhibitorinen rooli tarkkaavaisuudessa on saanut vahvistusta spatiaalista tarkkaavaisuutta selvittäneistä tutkimuksista. Alfa-oskillaatioiden on havaittu lateralisoituvan siten, että alfa-aktiivisuus laskee näköärsykettä prosessoivalla aivokuorella ja samanaikaisesti nousee vastakkaisella näköaivokuorella. Ei kuitenkaan ole selvää, muokkaako fyysinen aktiivisuus suoraan lasten alfa-aktiivisuutta tarkkavaisuutta mittaavan tehtävän aikana. Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, miten aivojen takaosan alfa-oskillaatiot lateralisoituvat tarkkaavaisuustehtävän aikana lapsilla, jotka ovat kestävyyskunnoltaan erilaisia. Koehenkilöt jaettiin kahteen ryhmään kestävyyssukkulajuoksutuloksen perusteella. Hyväkuntoisten ryhmä koostui 21 lapsesta ja keskiverto- ja huonokuntoisten ryhmä 26 lapsesta. Aivojen takaosan alfa-aktiivisuutta mitattiin magnetoenkefalografian (MEG) avulla visuospatiaalisen tehtävän aikana. Tehtävässä koehenkilöille esitettiin vihje kohdeärsykkeen suunnasta hieman ennen varsinaisen kohdeärsykkeen esittämistä. Tuloksista havaittiin, että vihjeen esittämisen jälkeen alfa-aktiivisuus laski aktiivista näkökenttää vastaavalla aivopuoliskolla ja nousi samalla passiivisen näkökentän prosessoinnista vastaavalla aivopuoliskolla. Alfa-aktiivisuuden lateralisoituminen oli tilastollisesti merkitsevää 300–1300 ms:a vihjeen esittämisen jälkeen. Ryhmien välillä ei havaittu tilastollisesti merkitseviä eroja alfa-lateralisaatiossa. Kuitenkin keskiverto- ja huonokuntoisista lapsista koostuvassa ryhmässä havaittiin hieman voimakkaampaa oikeaan näkökenttään kohdistuvaa tarkkaavaisuutta 0–500 ms vihjeen esittämisen jälkeen. Tämä ero ei ollut havaittavissa enää 500–1000 ms vihjeen esittämisen jälkeen. Yhteenvetona voidaan todeta, että tarkkaavaisuus moduloi alfa-oskillaatioita 12–16 -vuotiailla lapsilla. Lisäksi havaittiin viitteitä parempikuntoisten lasten vähäisemmästä oikeaan näkökenttään kohdistuvasta vinoutuneesta tarkkaavaisuudesta, mikä saattaa olla hyödynnettävissä lasten yksilöllisen kehitystason arvioinnissa, sillä oikealle puolelle kohdistuvaa harhaa on aikaisemmin havaittu pienillä lapsilla ja aikuisilla, joilla on tarkkaavaisuusongelmia.