Hyvinvoivien pariskuntien vuorovaikutuksen yhteys sympaattisen hermoston synkronoitumiseen - Haltia, Mari; Jaatinen, Karoliina (2016)
Tämä Pro gradu -tutkielma on osa Relationaalinen mieli monitoimijaisten terapiadialogien muutoshetkissä -tutkimusprojektia, jossa tarkastellaan pariterapiassa tapahtuvaa yhteensovittautumista osallistujien välillä. Tässä tutkimuksessa käytettiin tutkimusprojektiin kerättyä rinnakkaisaineistoa hyvinvoivista pariskunnista parisuhteen rikastamisinterventiossa. Interventioasetelma rakentui kolmesta istunnosta, joista kahdessa viimeisessä kaikilta osallistujilta mitattiin autonomisen hermoston vasteita, kuten ihon sähkönjohtavuutta (elektrodermaalinen aktiivisuus, EDA). Tässä tutkimuksessa tarkasteltiin viiden hyvinvoivan pariskunnan keskinäistä sanatonta ja sanallista vuorovaikutusta ja sen aikaista EDA-synkroniaa pariskunnan ja kahden maisterivaiheen opiskelijan muodostamassa parisuhteen rikastamisinterventioasetelmassa tapauskohtaisesti. Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, voidaanko vuorovaikutuksen laadullisella havainnoinnilla ennustaa ja arvioida hyvinvoivien pariskuntien EDA-synkronoitumista, onko vuorovaikutus pysyvää, ja kuinka muut henkilöt mahdollisesti vaikuttavat siihen. Tutkimuksen toteutuksessa käytettiin sekä laadullisia sosiaalisen vuorovaikutuksen havainnointimenetelmiä että psykofysiologisia mittauksia, joita analysoitiin tilastollisesti. Oletukset pariskuntien mitatusta EDA-synkroniasta tehtiin ensimmäisten istuntojen laadullisten havaintojen perusteella, jotka pohjattiin aikaisempaan tutkimukseen. Mittausistuntojen EDA-synkroniaindeksien laskemisen jälkeen palattiin aineiston laadulliseen tarkasteluun, ja laadullisen ja määrällisen tutkimuksen tuloksia vertailtiin keskenään. Myös muiden vuorovaikutusparien mahdollisen EDA-synkronian vaikutus pariskunnan keskinäiseen fysiologiseen virittäytymiseen ja vuorovaikutukseen otettiin huomioon. Suuri osa ensimmäisen istunnon laadullisen tarkastelun perusteella tehdyistä pariskunnan keskinäisestä EDA-synkronian oletuksista ja vuorovaikutuksen pysyvyydestä mittausistunnoissa toteutui, ja tutkimus osoitti eri tutkimusmenetelmien hyödyntämisen olevan toisiaan tukevaa. Tulevaisuudessa tutkimusta hyvinvoivista pariskunnista tulisi tehdä lisää tarkempia analyysimenetelmiä käyttäen ja toteuttaa vertailevaa tutkimusta kliiniseen pariterapia-aineistoon.