Yläkoululaisten näkemyksiä liikunnanopetuksen opetusryhmistä - Temonen, Jonna (2016)
Tutkielmani tarkoituksena oli selvittää yläkoululaisten näkemyksiä liikunnanopetuksen opetusryhmistä. Lisäksi tutkin onko eri taustamuuttujilla, kuten sukupuoli, liikunnan numero, ikä tai liikunta-aktiivisuus, yhteyksiä näkemyksiin opetusryhmistä. Keskeistä oli perehtyä oppilaiden perusteluihin siitä, pitäisikö heidän mielestään liikunnanopetus toteuttaa sekaryhmissä vai erillisryhmissä (tyttö- tai poikaryhmissä) ja miksi. Tutkimusmenetelmänä käytin kyselyä, joka sisälsi sekä suljettuja että avoimia kysymyksiä. Kohderyhmänä olivat kolmen yläkoulun oppilaat Turusta, Jyväskylästä ja Sievistä. Jokaisesta koulusta valitsin yhden luokan jokaiselta luokka-asteelta (7−9). Tutkittavia oli yhteensä 177, joista 89 tyttöä ja 88 poikaa. Aineiston analysoinnissa käytin sekä laadullisia että määrällisiä menetelmiä. Aineisto oli normaalisti jakautunut ja jatkuvia muuttujia analysoin tilastollisin menetelmin SPSStilastoanalyysiohjelman avulla. Käytössä olivat suorat jakaumat (frekvenssejä ja prosentteja), ristiintaulukot (khi-neliötestein), korrelaatiot (Pearsonin tulomomenttikorrelaatio ja etakertoimet) sekä keskiarvotestit (t-testi, varianssianalyysi). Kyselylomakkeen avoimet kysymykset käsittelin teemoittelemalla. Liikuntatunnit herättävät oppilaissa monenlaisia tunteita ja oppilaat ja heidän tarpeensa ovat erilaisia. Liikunnanopetuksen opetusryhmistä oppilaat olivatkin montaa mieltä. Sekaryhmiä toivottiin erillisopetuksen rinnalle tuomaan vaihtelua ja monipuolisuutta tunteihin. Myös uusien kaverien saaminen ja itsensä haastaminen mainittiin. Sekaryhmiä vastustettiin tasoerojen, fyysisyyden ja paineiden takia. Pojat (47%) kannattivat erillisryhmiä enemmän kuin tytöt (41%). Tytöistä enemmistö (47%) kannatti sekä sekaryhmissä että erillisryhmissä opiskelua vaikkakin tytöt kokivat enemmän paineita sekaryhmissä. Spearmanin järjestyskorrelaatiokertoin osoitti, että liikuntanumero korreloi vahvasti kaikkiin muuttujiin positiivisesti. Korkean liikuntanumeron omaavat oppilaat suhtautuvat sekaryhmäopetukseen ja koululiikuntaan myönteisemmin. Ristiintaulukointi osoitti, että tyttöjen liikuntanumerolla on selkeä yhteys siihen millaisessa ryhmässä he haluavat opiskella. Lisäksi mitä enemmän sekaryhmäopetusta järjestetään, sitä enemmän siitä pidetään. Oppilaat, jotka eivät olleet opiskelleet sekaryhmissä suosivat erillisryhmiä. Pojat toivoivat sekaryhmiä vuorovaikutuksen ja liikuntatuntien monipuolisuuden vuoksi. Tasoerot palloilussa ja poikien fyysisyys nähtiin yleisesti syinä, miksi liikunnanopetus pitäisi järjestää erillisryhmissä.