Liikuntaneuvonnan vaikutus ikääntyneiden ihmisten hauraus-raihnausoireyhtymään - Seppänen, Tiina-Emilia (2016)
Hauraus-raihnausoireyhtymä on geriatrinen syndrooma, joka voi johtaa iäkkään ihmisen toimintakyvyn heikkenemiseen ja lisää sekä laitoshoitoon joutumisen, että kuolleisuuden riskiä. Hauraus-raihnausoireyhtymän ennaltaehkäisyssä ja hoidossa avaintekijänä on iäkkään ihmisen riittävä fyysinen aktiivisuus. Tämän pro gradu –tutkielman tarkoituksena oli selvittää, voidaanko liikuntaneuvonnalla vaikuttaa hauraus-raihnausoireyhtymän fenotyyppiin kuuluviin osatekijöihin, joita ovat hitaus, heikkous, uupumus, vähäinen fyysinen aktiivisuus sekä painon lasku. Lisäksi selvitettiin liikuntaneuvonnan yhteyttä hauraus-raihnausoireyhtymän ilmenemiseen iäkkäillä ihmisillä. Tutkielma on osa Liikuntaneuvonta iäkkäiden henkilöiden liikunta-aktiivisuuden lisääjänä – tutkimusta (SCAMOB), jossa tutkimusasetelmana on satunnaistettu, kontrolloitu koe. Tutkimukseen osallistui 632 iältään 75-81-vuotiasta Jyväskylässä asuvaa henkilöä. Tämä tutkielma on sekundäärianalyysi alkuperäisestä ja analyysissa on mukana 577 henkilöä. Tutkimuksen alkumittauksissa selvitettiin tutkittavien fyysistä aktiivisuutta sekä toimintakykyä. Interventioryhmäläiset saivat yksilöllisen, noin tunnin kestävän liikuntaneuvonnan fysioterapeutilta ja kahden vuoden seuranta-aikana fysioterapeutti oli säännöllisesti puhelinyhteydessä tutkittaviin. Intervention jälkeen toteutettiin loppumittaukset. Hauraus-raihnausoireyhtymän fenotyypin osatekijöistä vähäinen fyysinen aktiivisuus ja uupumus perustuivat tutkittavien itsearviointiin, heikkoutta mitattiin käden puristusvoimalla, hitautta kävelynopeustestillä ja painon laskua painoindeksillä. Näistä fenotyypin osatekijä -muuttujista rakennettiin haurausraihnausoireyhtymä -muuttuja niin, että kolmen tai useamman osatekijän ilmeneminen merkitsi HRO:ta. Liikuntaneuvonta –intervention vaikutusta hauraus-raihnausoireyhtymään ja sen fenotyypin osatekijöihin analysoitiin McNemarin testillä. Lisäksi vaikutusta oireyhtymän ilmenemiseen testattiin alku- ja loppumittausten varianssianalyysillä (GLM). Tulosten mukaan liikuntaneuvonnalla pystyttiin vaikuttamaan tilastollisesti merkitsevästi tutkittavien uupumukseen (p = 0.035). Intervention vaikutus oli nähtävissä myös fyysisen aktiivisuuden muutoksissa. Interventioryhmässä oli loppumittausten perusteella enemmän liikunnallisesti aktiivisia kuin kontrolliryhmässä. Hauraus-raihnausoireyhtymän ilmenemiseen liikuntaneuvonnalla ei ollut tilastollisesti merkitsevää vaikutusta. Tämän pro gradu –tutkielman tulokset vahvistavat aiempia tutkimustuloksia, joissa liikuntaneuvonnalla on pystytty lisäämään iäkkäiden ihmisten liikunta-aktiivisuutta. Haurausraihnausoireyhtymän osalta tarvitaan jatkotutkimusta, jossa liikuntaneuvontaa kohdennettaisiin niihin iäkkäisiin, joilla on todettu hauraus-raihnausoireyhtymä tai sen riskitekijöitä.