METSO-ohjelman laadun arviointi ja vapaaehtoisen luonnonsuojelun ekologiset vaikutukset suojelualueverkostoon - Hohti, Jani (2016)
Luonnon monimuotoisuuden turvaaminen on tärkeää ekosysteemien vakaan toiminnan ja siten myös ihmisten hyvinvoinnin kannalta. Monimuotoisuuden turvaamiseksi onkin perustettu luonnonsuojelualueita. Niiden sijaintiin ovat kuitenkin vaikuttaneet varsin voimakkaasti taloudelliset tekijät, jotka ovat ohjanneet luonnonsuojelualueiden painottumista syrjäisille ja vähätuottoisille alueille, joiden taloudellinen hyödyntäminen on ollut vaikeaa. Suomessa tämä on tarkoittanut suojelualueverkoston painottumista maan pohjoisosiin. Etelä-Suomen suojelualueverkoston laajentamiseksi ja metsäluonnon monimuotoisuuden turvaamiseksi perustettiin yksityisille maanomistajille suunnattu monimuotoisuuden toimintaohjelma METSO. Ohjelman tavoitteena on turvata eteläisen Suomen metsäluonnon monimuotoisuus sekä edesauttaa sosiaalisesti kestävää metsäluonnon suojelua. Jälkimmäisen tavoitteen saavuttamiseksi METSO-ohjelmassa otettiin käyttöön uusia suojelukeinoja, kuten vapaaehtoisuus ja suojelun määräaikaisuus sekä metsätaloudellisiin tulonmenetyksiin perustuva luonnonarvokauppa. Vaikka METSO-ohjelmaa pidetään yleisesti onnistuneena hankkeena, lisää tietoa ohjelman vaikutuksista tarvitaan. Suojelukohteiden ekologisista valintakriteereistä huolimatta ei ole lainkaan selvää, johtavatko METSO-ohjelman uudet keinot tehokkaan suojelualue¬verkoston syntyyn. Tämän pro gradu -tutkielman tarkoituksena on tuottaa uutta tietoa METSO-ohjelman ekologisista vaikutuksista ja luonnonsuojelullisesta tehokkuudesta, ja täten tukea ohjelmaa toteuttavien viranomaisten toimintaa. Tätä tavoitetta varten selvitin, syntyykö vapaaehtoisuuteen perustuvasta suojelualueverkostosta luonnon¬suojelullinen kustannus ja kuinka hyvin METSO-kohteiden sijoittelu on onnistunut suhteessa olemassa oleviin suojelualueisiin. Edellä mainittujen tavoitteiden lisäksi selvitin myös, onko toteutuneen METSO-suojelualueverkoston tuottama suojeluhyöty satunnaista saman pinta-alan suojelualueverkostoa suurempi. Lisäksi vertailin METSO-kohteiden laatua suhteessa muihin olemassa oleviin luonnonsuojelualueisiin. Tutkimusanalyysit toteutettiin paikkatietoperusteisesti hyödyntäen valmista luontoarvoja kuvaavaa Zonation-rasteripintaa sekä suojelualueiden rajaustietoja. Analyysin perusteella voidaan todeta vapaaehtoisuuteen perustuvien suojelualueiden olevan paikalliselta laadultaan hyviä. Analyysi osoitti myös, että vapaaehtoiseen tarjontaan perustuvien kohteiden valinnalla on onnistuttu parantamaan suojeluverkoston kytkeytyneisyyttä. Vapaaehtoisilla suojelu¬keinoilla kuitenkin todettiin saavutettavan laadultaan heikompi kokonaisuus verrattuna ekologisin perustein valittuun suojelualueverkostoon. Vapaaehtoisuuden kokonais¬vaikutuksia tulee kuitenkin tarkastella laajemmasta näkökulmasta.