Ensimmäisen luokan oppilaiden motoriset taidot ja reisilihasten aktiivisuus eri alustoilla käveltäessä - Heikkinen, Anna-Elina (2016)
TIIVISTELMÄ Heikkinen, A-E. 2016. Ensimmäisen luokan oppilaiden motoriset taidot ja reisilihasten aktiivisuus eri alustoilla käveltäessä. Liikuntakasvatuksen ja Liikuntabiologian laitos, Jyväskylän yliopisto, liikuntapedagogiikan sekä valmennus- ja testausopin kaksoisgradututkielma, 121s., 4 liitettä. Kävelyn oppiminen on tärkeä osa lapsen motorista kehitystä. Kävelytaito mahdollistaa lapsen osallistumisen monipuoliseen liikuntaan. Ympäristöllä, jossa lapsi liikkuu, on vaikutusta lapsen motorisen kehityksen etenemiseen. Motoristen taitojen ja fyysisen aktiivisuuden välillä on havaittu selvä, iän myötä vahvistuva yhteys. Kehittyvällä lapsella uusien motoristen taitojen opetteluvaiheessa lihasaktiivisuudet nousevat suhteellisen paljon. Lihasaktiivisuuksia voidaan tutkia vaivattomasti tekstiilisten EMG-elektrodien avulla. Tämän kaksoisgradututkielman tarkoituksena oli selvittää ensimmäisen luokan oppilaiden (N=11) kävelyssä ilme-neviä lihasaktiivisuuksia kolmella eri alustalla: tasaisella alustalla, pehmeällä epätasaisella alustalla ja polulla. Lisäksi tutkittiin lasten yleisen motorisen taitotason ja alustan välistä yhteyttä kävelyn koordinaatioon. Kävelyn koordinaatiota mitattiin EMG-shortseilla m. quadriceps ja m. hamstring lihaksista, joista määritettiin aktiivisuuksien keskiarvot ja maksimiarvot. Lihasaktiivisuuksista muodostettiin kolme eri symmetriaindeksiä (V/O, LQ/RQ ja LH/RH) sekä muutosprosentit (∆%) eri alustojen välille. Yleisen motorisen taitotason mittarina käytettiin KTK-testistöä. Lasketuissa muuttujissa esiintyviä eroja tarkasteltiin toistomittausten ANOVAN, parittaisen T-testin, WRS-testin sekä keskiarvojen avulla. Yleisen motorisen taitotason ja koordinaation välisen yhteyden selvittämiseen käytettiin Pearsonin korrelaatiokerrointa sekä Spearmanin järjestyskorrelaatiokerrointa. Reisilihasten yhteenlasketut lihasaktiivisuudet eivät poikenneet tilastollisesti merkitsevästi toisistaan eri alustoilla kävelyssä. Sen sijaan muutosprosenttien perusteella havaittiin tilastollisesti merkitseviä eroja tasaisella, pehmeällä epätasaisella alustalla ja polulla kävelyn välillä (p=0.025). Lihasaktiivisuudet olivat korkeimmat polulla kävelyssä sekä keskiarvojen (43,2 ± 14,6 mV) että maksimiarvojen (174,6 ± 72,7 mV) perusteella. Lasten kävelyn koordinaatio muuttui eniten, kun siirryttiin tasaiselta alustalta polulla kävelyyn, sillä tilastollisesti merkitseviä eroja esiintyi yhteensä kolmessa eri symmetriaindeksissä. Kävely oli tasapainoisinta polulla käveltäessä niin keskiarvojen (90,5 ± 34,7 %) kuin maksimiarvojen (101,3 ± 37,5 %) mukaan laskettuna (100 % tarkoittaen täydellistä symmetriaa). Eniten puolieroja tuli esiin epätasaisella alustalla (69,1 ± 16,5 %). Lasten kävelyn koordinaatio ei korreloinut heidän yleisen motorisen taitotasonsa kanssa. Tutkielman tulokset antavat viitteitä siitä, että ulkoympäristöt ovat motorisesti haastavimpia ja vaihtelevimpia liikuntaympäristöjä lapsille: on mahdollista, että kävelyalustan muuttuvat pinnanmuodot haastavat eniten lasten kävelyn koordinaatiota ja edistävät lasten motoristen taitojen kokemuspohjaista harjaantumista. Luontoympäristössä liikkuminen saattaa olla edullista lasten fyysisen aktiivisuuden määrän ja laadun kannalta. Tutkielman tulokset voivat tarjota arvokasta tietoa koulujen opettajille ja päättäjille oppilaiden kokonaisvaltaisen motorisen kehityksen ja fyysisen aktiivisuuden tukemiseksi. Tulevaisuudessa tarvitaan lisää tutkimustietoa alustan vaikutuksista lasten yleiseen fyysiseen aktiivisuuteen sekä motoriseen kehitykseen. Vaatteisiin integroitujen EMG-elektrodien yhdistäminen muihin fyysisen aktiivisuuden mittareihin voi tarjota monipuolista tutkimustietoa lasten kokonaisvaltaisten fyysisen aktiivisuuden suositusten laatimisen tueksi. Avainsanat: motorinen kehitys, motoriset taidot, fyysinen aktiivisuus, kävely, kävelyalusta, ensimmäisen luokan oppilaat, elektromyografia, KTK-testit