Effects of high-intensity interval training on VO2max and post-exercise fat consumption in recreationally active adults compared to steady-state running - Stenman, Mari (2016)
Johdanto. Korkeatehoista intervalliharjoittelua on käytetty jo pitkään urheilijoiden valmennuksessa. Lisäksi viime vuosikymmeninä on julkaistu useita tutkimuksia harjoitusmuodon vaikutuksesta sekä vähän liikkuvien että kuntoliikkujien terveyteen ja fyysiseen kuntoon. Korkeatehoisen intervalliharjoittelun on todettu aiheuttavan positiivisia sentraalisia ja perifeerisiä muutoksia, kuten kohonnut aerobinen kunto ja tehostunut rasvan oksidointikyky. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli tutkia 1) 8 viikon korkeatehoisen intervallijuoksun (HIIR), korkeatehoisen intervallikuntopiirin (HIICT) ja tasavauhtisen juoksun (SSR) vaikutuksia maksimaaliseen hapenottokykyyn sekä harjoituksen jälkeiseen rasvan kulutukseen ja rasvan oksidointinopeuteen, ja 2) verrata eri harjoitusmuotojen vaikutusta harjoituksen jälkeiseen rasvan kulutukseen ja rasvan oksidointinopeuteen. Menetelmät. 24 vapaaehtoista liikunnallisesti aktiivista miestä ja naista satunnaistettiin kolmeen harjoitusryhmään: HIIR (N=8), HIICT (N=8) ja SSR (N=8). Koehenkilöt toteuttivat 24 harjoitusta 8 viikon aikana (3 x/vko). HIIR-ryhmä juoksi 8-10 x 1 min intervallia (85-95 % HRmax) 30 s aktiivisilla palautuksilla. HIICT-ryhmän harjoitus sisälsi 8-10 x 1 min oman kehon painolla tehtyjä lihaskunto- ja plyometrisiä harjoituksia (mahdollisimman monta toistoa/1 min) 30 s aktiivisilla palautuksilla. SSR-ryhmän harjoitus koostui 40-60 min pituisesta kohtuutehoisesta tasavauhtisesta juoksusta. Hengityskaasut mitattiin ensimmäisen ja viimeisen harjoituksen jälkeen ja analysoitiin 15-30 minuutin ajanjaksolta. Maksimaalinen hapenottokyky (VO2peak) mitattiin polkypyöräergometrillä harjoitusjaksoa ennen ja sen jälkeen. Tulokset. Maksimaalisessa hapenottokyvyssä ei ollut eroja harjoitusjakson seurauksena eikä ryhmien välisessä vertailussa. Suurin harjoituksen jälkeinen rasvojen käyttö energiana ja rasvojen oksidointinopeus tapahtui korkeatehoisen intervallikuntopiirin jälkeen ennen kahdeksan viikon harjoitusjaksoa ja tottumista harjoitteluun. Harjoitusjaksoa edeltävässä mittauksessa oli useita HIICT- ja SSR-ryhmien välisiä tilastollisesti merkitseviä eroja: Hengitysosamäärä (RER) 0.73/0.87 (p=0.018), hiilihydraattien (CH) kulutus 8/56 % (p=0.012), rasvojen (F) kulutus 92/44 % (p=0.012), CH kulutus 2/12 kcal (p=0.026), F kulutus 21/9 kcal (p=0.011), CH oksidointinopeus 0.03/0.20 g/min (p=0.030) ja F oksidointinopeus 0.15/0.06 g/min (p=0.011). Lisäksi rasvan oksidointinopeus oli merkitsevästi suurempi myös harjoitusjakson jälkeen HIICT-ryhmällä (0.12 g/min) verrattuna SSR-ryhmään (0.06 g/min) (p=0.043). Ainoa HIICT ja HIIR -ryhmien välinen ero oli CH oksidointinopeudessa ennen harjoitusjaksoa 0.03/0.18 g/min (p=0.027). Yhteenveto. Harjoituksen jälkeinen rasvan käyttö energiana on suurempaa yhteensä 12 minuuttia kestävän korkeaatehoisen intervallikuntopiirin jälkeen verrattuna 40 minuutin tasavauhtiseen juoksuun.