Painoindeksin yhteys liikkumiskyvyn palautumiseen iäkkäillä lonkkamurtumapotilailla - Hovinen, Eveliina (2015)
Kaatumisen seurauksena syntyvät lonkkamurtumat ovat yleisiä iäkkäillä henkilöillä. Lonkkamurtumat aiheuttavat yksilölle kärsimystä ja yhteiskunnalle mittavia kustannuksia. Lonkkamurtuma saattaa johtaa liikkumiskyvyn rajoitukseen, joka voi olla pitkäaikaista tai pysyvää. Alhainen painoindeksi on lonkkamurtuman merkittävä riskitekijä, kun taas ylipainon tiedetään olevan yhteydessä moniin terveyshaittoihin sekä heikompaan liikkumiskykyyn terveillä kotona asuvilla vanhuksilla. Painoindeksin yhteyttä lonkkamurtuman kokeneiden liikkumiskyvyn palautumisen on aikaisemmin tutkittu niukasti. Tämä tutkimuksen tarkoituksena on selvittää kotona toteutetun kuntoutusintervention vaikutuksia lonkkamurtumasta toipuvien henkilöiden liikkumiskykyyn ja painoindeksin yhteyttä liikkumiskyvyn palautumiseen vuosi murtuman jälkeen. Tässä seurantatutkimuksessa käytettiin satunnaistetun ja kontrolloidun Promotion mobility after hip fracture (ProMo) -tutkimuksen aineistoa. Tutkittavat (n=81) olivat keskisuomalaisia, yli 60-vuotiaita lonkkamurtumasta toipuvia kotona asuvia henkilöitä. Tutkimuksen poissulkukriteerit olivat laitosasuminen, vaikea muistihäiriö (MMSE<18), alkoholismi, vakava krooninen tai etenevä sairaus, ala- tai neliraajahalvaus ja vakava masennus (BDI-II >29). Tutkittavat jaettiin painoindeksin (BMI) mukaan jakaumaperustaisesti neljään ryhmään, joista kaksi keskimmäistä ryhmää yhdistettiin. Ryhmiksi muodostuivat kevyet (BMI 18.1–22.2, n=19), keskipainoiset (BMI 22.3–27.8, n=40) ja ylipainoiset (BMI 27.9–33.9, n=22). Liikkumiskykyä mitattiin Short Physical Performance Battery (SPPB) - sekä Timed Up and Go (TUG) -testeillä keskimäärin yhdeksän viikkoa murtuman jälkeen, sekä puoli vuotta ja vuosi alkumittauksista. ProMo -intervention vaikutusta ja painoindeksiryhmien välisiä eroja liikkumiskyvyssä analysoitiin toistettujen mittausten varianssianalyysillä. ProMo -interventio ei vaikuttanut tutkittavien liikkumiskyvyn palautumiseen (SPPB yhdysvaikutus p=0.329, TUG yhdysvaikutus p=0.311). Painoindeksi ei ollut yhteydessä SPPB- (yhdysvaikutus p=0.254) tai TUG -testeistä (yhdysvaikutus p=0.381) suoriutumiseen vuosi lonkkamurtuman jälkeen. Ajalla oli merkitsevä vaikutus SPPB -testistä suoriutumiseen (p=0.015). Kaikki painoindeksiryhmät paransivat suoriutumistaan SPPB -testissä ensimmäisen puolen vuoden aikana, jonka jälkeen tuloskehitys tasaantui. Painoindeksiryhmä osoittautui melkein merkitseväksi tekijäksi SPPB -testissä suoriutumiselle (p=0.055). Keskipainoisiin kuuluvat selviytyvät SPPB -testistä muita painoindeksiryhmiä paremmin. TUG -testin osalta ajalla ja ryhmällä ei ollut tilastollisesti merkitseviä yhteyksiä testistä suoriutumiseen. ProMo -interventio ei vaikuttanut liikkumiskyvyn palautumiseen tavanomaista kuntoutusta enempää. Myöskään painoindeksi ei ollut yhteydessä liikkumiskyvyn palautumiseen vuosi lonkkamurtuman jälkeen. Keskipainoisten liikkumiskyky näyttäisi kuitenkin olevan kevyitä ja ylipainoisempia parempi.