Uudelleenistutuksien ongelmat : poikasten pedonvälttämiskäyttäytyminen kahdella tarhatulla peltopyyn (Perdix perdix) alalajilla - Vilppola, Mirva (2015)
Ihmistoiminta on joko suoraan tai välillisesti aiheuttanut useiden lajien populaatioiden taantumisen ja jopa sukupuuton. Eläinten tarhauksen ja kasvatustoiminnan avulla pyritään säilyttämään lajin kanta elinvoimaisena vapauttamalla tarhassa kasvatettuja yksilöitä luontoon. Tarhaolosuhteet voivat kuitenkin poiketa paljon luonnonoloista, jolloin valintapaineet ovat erilaiset kuin luonnossa. Jos tarhaus jatkuu useita sukupolvia, yksilöt sopeutuvat tarhaolosuhteisiin, jolloin ne voivat poiketa villeistä alkuperäisyksilöistä. Suomessa peltopyy (Perdix perdix) on yksi maatalousympäristön muutoksen seurauksena taantunut laji. Maa- ja metsätalousministeriö on laatinut Suomen peltopyykannan hoitosuunnitelman, jonka tavoitteena on palauttaa elinvoimainen peltopyykanta alueille, joilla se on ennen ollut yleinen. Peltopyykantaa pyritään vahvistamaan parantamalla elinympäristöjä sekä mahdollisesti istuttamalla tarhattuja yksilöitä sopiville alueille. Pro gradu -työni tarkoituksena oli selvittää, eroavatko poikasvaiheen pedonvälttämiskäyttäytyminen kahdella eri peltopyyn alalajilla. Tutkimuksessani vertailtiin Suomessa luonnonvaraisena esiintyvän peltopyyn eli niin sanotun ”itäisen” alalajin (P. p. lucida) ja etelämpänä esiintyvän ”läntisen” alalajin (P. p. perdix) pedonvälttämiskäyttäytymistä avokenttäkokeen ja haukkakokeen avulla. Peltopyyn poikaset jaettiin ryhmiin ja poikasten käyttäytymistä tutkittiin näissä ryhmissä. Poikasryhmät testattiin kolmeen kertaan, jotta voitiin nähdä, kuinka poikasten käyttäytyminen kehittyy. Tulosteni perusteella itäiset poikasryhmät olivat aktiivisempia kuin läntiset. Kun poikaset olivat noin 1,5 kuukauden ikäisiä, alalajien välillä oli eroa haukkamalliin reagoimisessa: itäiset poikasryhmät hajaantuivat merkitsevästi enemmän kuin läntiset. Haukan lennettyä poikasten yli passiivisemmat läntiset poikasryhmät olivat myös jokaisella testauskerralla kauemmin paikoillaan kuin itäiset koeryhmät. Olisi tärkeää selvittää, onko itäisten poikasten suuremmasta aktiivisuudesta todellista hyötyä niiden selviytymiselle luonnossa. Tarvetta jatkotutkimuksille siis on, kun päätetään, vahvistetaanko itäisiä peltopyykantoja Suomessa tarhattujen yksilöiden istutuksilla.