Keurusselän denitrifikaatioaktiivisuuden ajallinen ja paikallinen vaihtelu - Kangasniemi, Niko; Rintamäki, Lauri (2015)
Vesien rehevöityminen on maailmanlaajuinen ongelma. Ihmisen toiminnan takia ravinteita, kuten typpeä ja fosforia, kulkeutuu vesiin paljon aiheuttaen mm. massiivisia leväkukintoja ja happikatoa orgaanisen aineen hajotessa. Tämä vähentää mm. vesien virkistysarvoa sekä kaupallista arvoa. Merissä typpi on rajoittava ravinne ja suurin osa typestä päätyy meriin jokivesien mukana. Järvissä tapahtuvassa denitrifikaatiossa typpi muuttuu kaasumaiseen muotoon, mikä vähentää merien typpikuormaa. Tutkimuksessamme mittasimme denitrifikaationopeutta kolmella eri mittauspisteellä Keuruunselällä vuosien 2013 ja 2014 aikana viitenä kertana. Jaoimme aineiston vuodenajan mukaan kesään, syksyyn ja talveen. Hypoteesinä oli, että denitrifikaationopeus muuttuu vuodenajan mukaan ollen suurempaa kesällä lämpimän veden aikaan kuin talvella kylmän veden aikaan ja ollen syksyllä pienintä hyvin hapettuneen veden aikaan. Arvelimme myös, että denitrifikaationopeus on suurinta jätevedenpuhdistamon purkuputken kohdalla, sillä siellä bakteereille on tarjolla eniten ravinteita ja lämpöä. Käytimme mittauksessa isotope pairing technique-menetelmää (IPT), jossa 15N-leimattua typpeä käytetään luonnollisen denitrifikaationopeuden määritykseen. Kenttätutkimuksessa vuodenajan vaikutus oli hypoteesimme mukaisesti tilastollisesti merkitsevä: denitrifikaatio oli nopeinta kesällä ja hitainta syksyllä. Talvella denitrifikaationopeus oli hitaampi kuin kesällä, mutta nopeampi kuin syksyllä. Denitrifikaationopeudessa oli tilastollisesti merkitsevä ero myös mittauspisteiden välillä: denitrifikaatio oli nopeinta jätevedenpuhdistamon purkuputken pään läheisyydessä ja hitainta purkuputkelta ylävirtaan päin. Kehitimme myös uuden menetelmän heliumpäätiön (helium headspace) tekoon. Kehittämämme menetelmä on nopeampi ja tarkempi kuin vanha tapa tehdä päätiö.