Kestävyyskunnon kehittymisen yksilöllisyys ja harjoittelun ulkopuolisen fyysisen aktiivisuuden yhteys harjoitusvasteen vaihteluun - Parviainen, Juha (2015)
Juha Parviainen (2015). Kestävyyskunnon kehittymisen yksilöllisyys ja harjoittelun ulkopuolisen fyysisen aktiivisuuden yhteys harjoitusvasteen vaihteluun. Liikuntabiologian laitos, Jyväskylän yliopisto, liikuntafysiologian pro gradu -tutkielma, 55 s. On tunnettua, että monet yksilötekijät, kuten kestävyyskunnon lähtötaso vaikuttavat voimakkaasti standardoidussa kestävyysharjoitteluohjelmassa saavutettavaan kehitykseen. Eräs mielenkiintoinen ja modernein mittausmenetelmin havaittavissa oleva tekijä on harjoittelun ulkopuolinen fyysinen aktiivisuus. Tässä työssä pyrittiin arvioimaan sen ja erityisesti levoksi luettavan matalan intensiteetin aktiivisuuden roolia yksilötason kehityksessä. Tutkimusaineistona käytettiin kolmea kestävyysharjoitteluinterventiota, joissa osallistujina olivat varusmiehet, aktiiviset miehet ja urheilijat. Aineistoissa oli tilastoitu harjoittelun aikaista ja sen ulkopuolista fyysistä aktiivisuutta objektiivisin mittausmenetelmin. Mittausaineistosta etsittiin yksilöiden ominaisuuksia, harjoittelua ja aktiivisuutta kuvaavia piirteitä, joilla on yhteys saavutettuun kehitykseen. Arviointimenelmänä käytettiin lineaarista regressioanalyysiä. Tulokset olivat pääosin odotusten mukaisia. Kestävyyskunnon lähtötasolla oli vahva yhteys saavutettuun kehitykseen, ja matalan lähtötason omaavilla henkilöillä kehonpainoon suhteutetun hapenottokyvyn kehitys johtui enimmäkseen laihtumisesta. Harjoittelun ulkopuolisen fyysisen aktiivisuuden osalta mielenkiintoisin löydös oli harjoitusvuorokauden levon yhteys kestävyyskunnon kehitykseen aktiivisten miesten aineistossa. Havainnot vahvistivat olemassa olevia käsityksiä kehityksen yksilöllisyydestä. Yksilöllisyyden taustatekijöiden ja fyysisen aktiivisuuden roolin tarkentaminen vaatii yksityiskohtaista tutkimuksen asettelua ja tarkkaan harkittua vastemittareiden valintaa. Olennaista on myös pystyä havaitsemaan harjoittelun aiheuttama kokonaismuutos yksilön fyysisessä aktiivisuudessa.