Tutkimus Suomen maajoukkueen miesjalkapalloilijoiden maantieteellisestä liikkuvuudesta - Tirri, Lasse (2015)
Suomalainen urheilukenttä on monien lajien ja paikalliskulttuurien sävyttämä. Tässä joukossa jalkapallo on ollut perinteisesti varsinkin rannikkoseutujen ja suurten kaupunkien laji, mikä näkyy vieläkin suomalaisessa jalkapallomaantieteessä. Tässä tutkielmassa kerrotaan kuinka lajin leviäminen, globalisaatio ja liikunnan paikalliskulttuurit sekoittuvat osaksi suomalaista jalkapalloa ja yhteiskuntaa sekä valotetaan tapahtumien kehitysvaiheita. Samalla ne taustoittavat tutkimusta, jossa suomalaisen jalkapallomaantieteen muutosta tarkastellaan maajoukkuepelaajien kautta. Tutkielmassa käsitellään Suomen jalkapallon A-maajoukkueessa vuosina 1965, 1985 ja 2005 pelanneiden miesjalkapalloilijoiden kasvattaja-alueita sekä heidän maaotteluhetkellä edustamiensa seurojensa sijainteja. Aiheeseen pureudutaan urheilumaantieteen keinoin sekä suomalaisiin urheilun ja liikunnan paikalliskulttuureihin nojaten. Tutkimusaineisto on kerätty ottelutilastoista tarkasteluvuosittain ja yhdistetty pelaajahistorioiden kanssa. Aineistonkeruun jälkeen sisältöä on analysoitu esimerkiksi erilaisten taulukoiden ja kuvioiden muodossa. Vuonna 1965 maajoukkuepelaajat olivat saaneet jalkapallo-oppinsa lähinnä eteläisessä Suomessa. Siirryttäessä vuoteen 1985, pohjoisin kasvattipaikkakunta oli vaihtunut Kokkolasta Kemiin. Viimeisenä tarkasteluvuotena pohjoisen osuus oli kasvanut entisestään. Pohjois-Suomen keskittymän lisäksi eniten maajoukkuepelaajia olivat kasvattaneet suuret kaupungit Lahti, Helsinki ja Tampere. Vuosien kuluessa maajoukkue on myös alkanut yhä vahvemmin koostua ulkomailla pelaavista jalkapalloilijoista. Vuonna 1965 ainoastaan yksi pelaaja pelasi Suomen ulkopuolella, vuonna 1985 heitä oli 10, ja viimeisenä tarkasteluvuotena jo 35. Laitettaessa kaikkien tarkasteluvuosien pelaajat kartalle kasvattajapaikkakuntansa mukaan, rannikkoseudut ja muutamat suuret kaupungit korostuvat selkeästi. Samalla maantieteellisesti laajassa Suomessa löytyy etenkin sisämaasta laajoja alueita, joilta ei näinä vuosina tullut maajoukkueeseen yhtään jalkapalloilijaa. Tämä ei tuloksena yllätä, sillä vahvat paikalliskulttuurit ohjaavat olennaisesti paikallisväestön innostusta tiettyihin lajeihin, ja pienemmillä paikkakunnilla jo joukkueiden kokoamisessa voi olla omat haasteensa. Aihe tarjoaa monia jatkotutkimuksen aiheita, ja urheilumaantiede tuo omat mielenkiintoiset vivahteensa urheilun tutkimuskenttään. Lisäksi erilaiset pelaajapolut ja akatemiat vilahtelevat jatkuvasti urheiluväen puheissa, joten tältäkin pohjalta on hyvin mielenkiintoista tutustua eri näkökulmista urheilijoiden lähtöalueisiin – vaikkakin menestyvän urheilijan takana on asuinpaikan lisäksi lukemattomia muitakin osatekijöitä.