Hyväksymis- ja omistautumisterapiaan pohjautuva verkkointerventio unettomuuden hoitoon : lyhyen verkkointervention vaikuttavuus unettomuuteen sekä asiakkaiden kokemuksia interventiosta - Lintunen, Iina; Tokkola, Emma (2014)
Unettomuus on hyvin yleinen vaiva, joka voi pitkittyessään altistaa yksilön lukuisille mielenterveyden ja toiminnan häiriöille. Unettomuuden yleisyydestä ja vakavuudesta huolimatta hoitoa vaativat unihäiriöt jäävät usein perusterveydenhuollossa huomaamatta. Tämä on ongelmallista, sillä pitkittyessään unettomuus on vakava rasite niin yksilölle kuin yhteiskunnallekin. Uniongelmien yleisyyden sekä perusterveydenhuollon rajallisten resurssien vuoksi olisikin tärkeää kehittää kustannustehokkaita sekä helposti tavoitettavissa olevia hoitomuotoja uniongelmiin, jotta mahdollisimman monet apua tarvitsevat voisivat saada hoitoa. Verkkopohjaisia interventioita on tutkittu paljon, ja tutkimustulokset eri mielenterveydenhäiriöiden hoidossa ovat olleet lupaavia. Niinpä yksi tarjolla oleva tehokas vaihtoehto myös unettomuuden hoitoon voisi olla verkkopohjaiset interventiot. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää hyväksymis- ja omistautumisterapiaan pohjautuvan kuuden viikon mittaisen itsenäisen verkkointervention vaikuttavuutta unettomuuteen sekä uneen liittyviin haitallisiin uskomuksiin ja asenteisiin. Lisäksi tutkimuksen mielenkiinnonkohteena oli, kuinka unihäiriöistä kärsivät henkilöt hyväksyvät ja kokevat itsenäisesti suoritettavan verkkomuotoisen hoito-ohjelman. Tutkimusaineisto koostui 86 itsensä unihäiriöiseksi kokevasta 23-79-vuotiaasta henkilöstä. Tutkimushenkilöt satunnaistettiin koe- ja kontrolliryhmään, joiden hoidot toteutettiin eri ajanjaksoina. Tässä tutkimuksessa koeryhmä toimi hoitoa saaneena ryhmänä ja kontrolliryhmä hoitoa odottavana ryhmänä, jotta hoidon vaikuttavuutta pystyttiin arvioimaan. Asiakkaiden kokemuksia hoito-ohjelmasta sekä hoito-ohjelman hyväksyttävyyttä tarkasteltiin koeryhmän (n=43) asiakkaiden osalta. Hoidon vaikuttavuutta mitattiin uni- ja mielialahäiriöitä mittaavien oiremittarien sekä psyykkistä hyvinvointia mittaavien prosessimittareiden avulla. Koehenkilöiden kokemuksia verkkointerventiosta tarkasteltiin loppuhaastattelun sekä itsearviointilomakkeen avulla. Tutkimuksen tulokset osoittivat, että asiakkaat ottivat verkkointervention hyvin vastaan ja olivat valmiita suosittelemaan sitä myös muille unettomuudesta kärsiville. Lisäksi asiakkaiden kokemukset hoito-ohjelmasta olivat pääosin myönteisiä. Tulokset antavat myös viitteitä hoito-ohjelman vaikuttavuudesta unihäiriöihin. Jotta hoidon vaikuttavuudesta voidaan saada vielä enemmän tietoa, hoidon tulosten seurantaa on jatkettava. Jatkossa olisi myös tärkeää selvittää tarkemmin, keille verkkopohjaiset interventiot sopivat parhaiten, jotta verkkohoitoja voitaisiin tarjota heille esimerkiksi perusterveydenhuollossa.