"Hyvä hoito kaikille, se on sen lapsen parhaaksi" : päihdeperhe lastenosastolla - Purtilo-Lönnfors, Irja (2014)
Tutkimuksessa selvitetään millaisia kokemuksia sairaalan lastenosaston henkilökunnalla on päihdeongelmaisten vanhempien kanssa työskentelystä ja miten henkilökunta kokee moniammatillisen yhteistyön osastolla ja perheiden verkostossa. Tutkimuksen kohteena on keskussairaalan lastenosasto, jossa hoidetaan tehohoitoa tai tehostettua hoitoa ja valvontaa tarvitsevia vastasyntyneitä. Lastenosastolla tehtävä työ on moniammatillista, ja sitä toteuttaa erilaisen koulutuksen saaneet työntekijät. Sairaalan sosiaalityö työskentelee vanhempien kanssa jo raskaudenaikana, jolloin aikaisella interventiolla pyritään saamaan aikaan tarvittavia muutoksia. Tutkimus on laadullinen ja aineisto on kerätty lastenosastolla työskentelevien haastatteluilla. Tutkimukseen osallistui yhdeksän työntekijää, jotka edustavat eri ammattiryhmiä. Tutkimuksen näkökulmassa painottuu sosiaalityö, jota toteutetaan perheiden ja verkoston kanssa tehtävässä työssä. Aineiston analyysi on tehty sisällönanalyysillä. Tutkimuksen tulokset osoittavat, että henkilökunnan näkemyksen mukaan osa vanhemmista on saanut päihteiden käytön hallintaan ja he sitoutuvat vauvan hoitamiseen toivotulla tavalla. He pystyvät luomaan vauvaan hyvän kiintymyssuhteen ja kasvavat omassa vanhemmuudessaan. Osa vanhemmista on päihderiippuvaisia ja heidän riippuvuus asettaa omat tarpeet vauvan tarpeiden edelle. Vanhempien ohjaaminen ja tukeminen on haasteellista, kun vauvalla olevat vieroitusoireet ja vanhemman huonovointi ei mahdollista täysipainoista vanhemmuutta. Lastenosastolla pyritään moniammatillisen työn kautta löytämään perheelle sopivat palvelut vauvan hyvinvoinnin ja kasvun tukemiseksi. Perheiden palvelut koostuvat vanhempien yksilöllisen tarpeen mukaan, joten yhteistyöverkosto on moninainen. Perheen kotiutuessa siirtyy vastuu perheiden palveluiden toteuttamisesta lastensuojeluun. Tutkimuksen tulosten perusteella lastensuojelun kanssa tehtävä työ sujuu toisinaan hyvin, mutta siinä olisi myös kehittämistä. Perheiden tilannetta käsitellään verkostoneuvotteluissa ja toisinaan lastenosaston ja lastensuojelun näkökulmat eivät olleet yhteneväisiä. Tutkittavat kokivat, että he eivät tule aina kuulluiksi lastensuojelun taholta.