HIT-harjoittelun vaikutus maastopyöräilijöiden suorituskykyyn ja hermo-lihasjärjestelmän toimintaan - Piirala, Mika (2014)
HIT (high intensity training) – harjoittelua ja sen vaikutuksia suorituskykyyn on tutkittu paljon mutta hermo-lihasjärjestelmän toimintaan liittyviä tutkimuksia on varsin vähän. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää HIT – harjoittelun vaikutusta aktiivisten maastopyöräilijöiden fysiologiseen suorituskykyyn ja hermo-lihasjärjestelmän toimintaan sekä väsymyksen sietoon. Tutkittavina olivat 11 aktiivisesti harrastavaa maastopyöräilijää, jotka jaettiin harjoittelu- (N=5) ja kontrolliryhmään (N=6). Harjoitteluryhmä suoritti kahden viikon aikana kuusi HIT harjoitusta maastopyörällä mäkivetoina, jotka sisälsivät 4 - 6 x 30 s maksimaalista vetoa neljä minuutin palautuksin. Ennen ja jälkeen harjoittelujakson suoritettiin kestävyyssuorituskyvyn sekä hermo-lihasjärjestelmän mittaukset. Maksimaalinen aerobinen ja anaerobinen (Wingate 30s testi) suorituskyky mitattiin polkupyöräergometrilla. Lisäksi laktaattiarvot mitattiin suorituskykytestiä ennen ja sen jälkeen. Hermo-lihasjärjestelmän mittaukset sisälsivät voimantuotto- ja EMG:n mittauksia. Voimantuotossa mitattiin maksimaalinen isometrinen polvenojennus voima sekä nopea voimantuotto 200 ms kohdalta. EMG mittauksiin kuuluivat lihasaktiivisuus voimantuoton alussa ja maksimivoimantuoton aikana (aEMG200, aEMGMVC vastus lateralis, rectus femoris lihaksista). Lisäksi reisihermon sähköstimulaation avulla mitattiin maksimaalisen M-aallon (RF lihas) amplitudi ja kesto sekä passiivisen nykäyksen (twitch) maksimivoima, voimantuottoaika (time-to-peak) ja voiman puoliintumisaika (half-relaxation-time). Hermo- lihasjärjestelmän mittaukset suoritettiin ennen maksimaalista polkupyöräergometritestiä ja välittömästi testin jälkeen. Suorituskyky. HIT – harjoittelu lisäsi Wingate -testin keskimääräistä tehoa (anaerobinen kapasiteetti) (7.4 ± 2.9%, p < 0.01) harjoitteluryhmällä, kun taas kontrolliryhmällä ei havaittu muutosta. Huipputeho (anaerobinen teho) ja maksimaalisessa aerobinen suorituskyky pysyi samana kummallakin ryhmällä. HIT – harjoittelun myötä Wingate - testin jälkeen mitatuissa laktaattiarvoissa havaittiin positiivinen trendi harjoitteluryhmällä (1 min: 13.9 ± 19.5%, 4 min: 13.4 ± 17.1%). ￼ Hermo-lihasjärjestelmä. RF lihaksessa aEMGMVC –suhde (väsytyksen jälkeen verrattuna väsytystä ennen mitattuihin arvoihin) parani harjoitteluryhmällä (ennen harjoittelua 0.91 ± 0.12, harjoittelun jälkeen 1.10 ± 0.08, p < 0.05). Polvenojennusvoimassa (MVC) oli positiivinen trendi harjoitteluryhmällä, kun verrattiin ennen väsytystä ja väsytyksen jälkeen mitattuja arvoja alku - ja loppumittauksen välillä. M-aallossa amplitudin ja keston parametreissa ei ollut merkitsevää muutosta väsytyksen tai harjoittelun seurauksena kummassakaan ryhmässä. Passiivisen twitch:in voima vähentyi väsytyksen seurauksena harjoitteluryhmällä (alku 16.6 ± 8.0; loppu 15.9 ± 5.2 Nm, etm) ja kontrolliryhmällä (alku 12.3 ± 11.9; loppu 16.6 ± 11.2 Nm, etm). Passiivisen twitch:in ajallisissa muuttujissa (time- to-peak, half-relaxation-time) ei havaittu merkitsevää muutosta kummallakaan ryhmällä. Tutkimuksen perusteella kenttäharjoitteluna läpi viety HIT – harjoittelu parantaa anaerobista suorituskykyä ja kasvattaa lihasaktiivisuutta (RF lihas). Sentraalisen aktivaation parantuminen näkyy myös parempana väsymyksen sietokykynä voimantuotossa.