Sykevälivaihtelun mittaaminen sovelletulla aikakenttäanalyysilla maksimirasitustestin jälkeen - Moisander, Olli (2014)
Sykevälivaihtelu kuvaa hyvin ja toistettavasti ihmisen stressitilaa, niiden välillä on käänteinen yhteys. Rasitustason muuttuessa voimakkaasti sykevälivaihtelun luotettava analysointi on kuitenkin hankalaa ja laskennallisesti vaativaa. Perinteisesti muuttuvan rasitustason analyysit on suoritettu nopeaa Fourier-muunnosta käyttäen. Tässä työssä testataan kirjallisuudessa aiemmin esitetyn, nopeaa Fourier-muunnosta yksinkertaisemman aikakenttäanalyysin sovellusta muuttuvan rasitustason tilanteessa. Menetelmässä ideana on tutkittavan aikajakson jakaminen sopiviin osajaksoihin, joiden sisältä muutoksen vaikutus voitaisiin häivyttää. Tutkimuksessa selvitetään ovatko tulokset riippumattomia siitä, kuinka pitkiä osajaksot ovat. Tämän lisäksi tarkastellaan kuuden viikon ruokavalio-ohjaus- tai liikuntaintervention vaikutusta keski-ikäisten, liikunnallisesti inaktiivisten ja ylipainoisten naisten (n=80) sykevälivaihteluparametreihin osajaksoihin jakamalla laskien. Tutkimuksessa käytetty data on koehenkilöiden tutkimusjakson aluksi ja lopuksi suorittamien nousevien maksimirasitustestien jälkeisten yhdeksän minuutin palautusjaksojen aikana sykemittareilla tallennettu sykevälivaihtelutieto. Haluttujen parametrien laskemiseksi tehtiin tämän mahdollistava Matlab-ohjelma. Tässä työssä käytetyt sykevälivaihtelun parametrit olivat: sykevälien neliöllinen keskiarvo (RMS), sykevälien keskihajonta (SD), perättäisten sykevälien erotuksen keskiarvo (RRI) ja perättäisten sykevälien erotuksen neliöllisen keskiarvon neliöjuuri (MSSD). Tutkimuksessa kaikkien laskettujen parametrien arvot riippuivat tilastollisesti merkitsevästi (p<0.05) siitä kuinka pitkiin osajaksoihin tarkastelujakso oli jaettu. Tämän perusteella vaikuttaisi siltä, että menetelmä ei yleisesti ole käyttökelpoinen muuttuvan rasitustason tilanteisiin, sillä saatuja tuloksia voidaan verrata toisiin vain siinä tapauksessa, että osajaksot ovat yhtä pitkiä. Tässä tutkimuksessa liikunta- tai ruokavalio-ohjausinterventioiden vaikutuksesta tapahtunutta, tilastollisesti merkitsevää (p<0.05) kasvua oli vain parametrin RRI osalta. Kaikkien muidenkin tutkittujen parametrien osalta tapahtui parantunutta terveyttä indikoivaa kasvua, mutta se ei ollut tilastollisesti merkitsevää. Interventiotyyppien vaikutukset olivat samankaltaisia. Tämän perusteella vaikuttaisi siltä, että ruokavalio- ja liikuntatottumusten muutoksilla voidaan vaikuttaa positiivisesti rasituksen jälkeisiin sykevälivaihtelun parametreihin jotka ennustavat parempaa terveyttä, mutta joko muutokset eivät ole suuria, tai ne tapahtuvat hitaasti, tai sekä että.