Association of body composition, physical activity and fracture history on postural sway in girls - Aarnio, Tiina (2012)
Hyvä tasapainon hallinta on tärkeää normaalien päivittäisten askareiden suorittamiseksi. Nuorten tasapainotutkimuksia löytyy vain vähän. Tämän työn tarkoituksena oli tutkia, voiko lapsuus‐ ja nuoruusiän murtumilla ja vartalon huojunnalla aikuisuuden kynnyksellä olla yhteys, ja onko fyysisellä aktiivisuudella, alaraajan voimalla ja kehon koostumuksella yhteys vartalon huojuntaan. Kaikkiaan 212 Jyväskylän seudulla asuvaa tyttöä (keskimääräinen ikä 18.6±1.1) osallistui tutkimukseen. Vartalon huojuntaa mitattiin voimalevyllä, kehon koostumus mitattiin sekä konventionaalisesti että DXA‐laitteella, ja alaraajan voima mitattiin maksimaalisella isometrisellä polven ojennustestillä sekä vauhdittomalla vertikaalihypyllä. Liikunta‐aktiivisuutta tutkittiin kyselytutkimuksella. Tytöt jaettiin ensin kahteen murtumaryhmään (NF= ei murtumaa, F= murtuma). Eroja ryhmien välillä tutkittiin riippumattomalla t‐testillä tai Mann‐Whitneyn U‐testillä. Kolme ryhmää muodostettiin myös liikunta‐aktiivisuuden (LTPA) mukaan (High, Medium, Low) sekä kolme ryhmää kehon koostumuksen (BMI) mukaan (Lean, Normal, OW&Obese). Liikunta‐aktiivisuusryhmien ja kehon koostumusryhmien välisiä eroja analysoitiin varianssianalyysillä. Regressioanalyysin avulla pyrittiin selvittämään, voiko lapsuusiän murtumilla, kehon koostumuksella ja liikunta‐aktiivisuudella olla yhteys kehon huojuntaan. Tutkimustulosten perusteella ei löytynyt merkitseviä eroja kehon huojunnassa liikuntaaktiivisuusryhmissä eikä kehon koostumusryhmissä. F‐ryhmän vauhtimomentti silmät auki testissä ja eteen‐taakse huojunta silmät kiinni oli pienempi kuin NF‐ryhmän (p=0.003, p=0.042, vastaavasti). Fryhmä vietti yhden tunnin enemmän päivässä istumiseen ja makaamiseen kuin NF‐ryhmä. Aktiivisimman liikuntaryhmän tytöt olivat pidempiä, heillä oli alempi kehon rasvaprosentti ja korkeampi rasvattoman kudoksen määrä kuin muissa ryhmissä (p=0.038, p=0.009, p<0.001), vastaavasti. He myös pystyivät hyppäämään korkeammalle kuin muiden ryhmien tytöt (p=0.001). Regressioanalyysi osoitti, että alaraajan ojennusvoimalla oli merkitsevä, vaikkakin heikko negatiivinen yhteys sivusuuntaiseen huojuntaan ja vauhtimomenttiin bi‐pedaaliasennossa silmät auki (β=‐0.22 ja β=‐0.21, vastaavasti) ja silmät kiinni asennoissa (β=‐0.15). Yhteenvetona voidaan todeta, että merkitsevää yhteyttä huojunnan ja kehon koostumuksen, liikunta‐aktiivisuuden tai murtumaryhmien välillä ei löytynyt. Alaraajan ojennusvoiman negatiivinen yhteys huojuntanopeuteen viittaa kuitenkin alaraajalihasten voiman tärkeyteen asennonhallinnassa myös nuorilla henkilöillä.