Yläkoululaisten kouluun kiinnittyminen ja sosiaalinen kompetenssi - Veijola, Teemu (2014)
Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää kouluun kiinnittymisen ulottuvuuksien yhteyttä sosiaaliseen kompetenssiin. Tarkastelu suoritettiin sukupuolen, luokka-asteen ja erityisopetusstatuksen välillä. Lisäksi selvitettiin sosiaalisen kompetenssin yhteyttä koulumenestykseen. Tutkimuksen tavoitteena oli lisätä tietoa yläkoululaisten kouluun kiinnittymisen ja sosiaalisen kompetenssin osalta. Tavoitteena oli myös lisätä tietoa kouluun kiinnittymisen ja sosiaalisen kompetenssin mahdollisesta yhteydestä ja tarjota tältä alueelta jatkotutkimusaiheita. Tutkimusaineisto kerättiin lukuvuoden 2012-2013 aikana kahden yläkoulun oppilailta paperilomakkeilla ja Internet-pohjaisena Korppikyselynä. Tutkimukseen osallistui yhteensä 787 yläkouluikäistä oppilasta. Tyttöjä aineistossa oli 401 ja poikia 369. Osa-aikaista erityisopetusta sekä tehostettua tai erityistä tukea saavia oppilaita oli aineistossa 120. Aineiston analysointi suoritettiin SPSS 20 -ohjelmistolla. Yläkoululaisten kouluun kiinnittyminen oli keskitasoista. Erityisopetusta saaneiden oppilaiden kouluun kiinnittyminen oli tutkimuksen mukaan korkeampaa kuin yleisopetuksen oppilaiden. Yläkoululaisten oman arvion mukaan myös heidän sosiaalinen kompetenssinsa oli keskitasoista. Kouluun kiinnittymisen ja sosiaalisen kompetenssin välillä oli melko voimakas positiivinen yhteys. Tämä yhteys oli melko voimakas kaikkien kouluun kiinnittymisen ulottuvuuksien ja kaikkien tarkasteltujen ryhmien osalta. Sosiaalisen kompetenssin ja koulumenestyksen välillä oli puolestaan heikko negatiivinen yhteys. Toisin sanoen, mitä vahvempi oppilaan sosiaalinen kompetenssi oli, sitä heikompi oli hänen koulumenestyksensä. Erityisopetusstatuksen oppilaat eivät eronneet muista oppilaista tilastollisesti merkitsevästi millään osa-alueella. Jatkossa koulukiinnittymisen ja sosiaalisen kompetenssin yhteyden tutkimuksen tulisi keskittyä suurempien aineistojen avulla ilmiön yleistettävyyteen sekä itsearvioinnin sijaan mahdollisimman monitahoiseen ilmiöiden tutkimiseen.