5.-9.-luokkalaisten tyttöjen ja poikien väliset erot tavoiteorientaatiossa ja kykyuskomuksissa ja niiden trendit - Hiukka, Pirta (2014)
Pirta Hiukka (2014). 5.-9. luokkalaisten tyttöjen ja poikien väliset erot tavoiteorientaatiossa ja kykyuskomuksissa ja niiden trendit. Liikuntakasvatuksen laitos, Jyväskylän yliopisto, liikuntapedagogiikan pro gradu-tutkielma, 65 s., 3 liitettä. Tutkimuksen tavoitteena oli arvioida 5-9-luokkalaisten nuorten motivaatiokäyttäytymistä liikuntatunneilla ja erityisesti sitä, miten tytöt ja pojat eroavat toisistaan itsearvioitujen tehtäväsuuntautuneisuutensa, minäsuuntautuneisuutensa ja kykyuskomustensa suhteen. Eroavaisuuksia näiden muuttujien arvoissa tarkasteltiin myös eri luokka-asteiden välillä yleisesti kaikki oppilaat huomioiden sekä molempien sukupuolten kohdalla erikseen. Tutkimuksen tarkoituksena oli myös selvittää, miten vuoden 2010 ja 2011 tehtävä- ja minäsuuntautuneisuus sekä vuoden 2011 kykyuskomukset kytkeytyvät toisiinsa molemmilla sukupuolilla. Lisäksi yhtenä päämääränä oli saada tietoa siitä, että tapahtuiko tehtävä- ja minäsuuntautuneisuudessa muutoksia vuosien 2010 ja 2011 välillä tytöillä ja pojilla ja että onko sukupuoli yhteydessä mahdollisesti ilmeneviin muutoksiin. Tutkimuksen kohdejoukkona olivat kaikki Sotkamon peruskoulut, joista 11 olivat alakouluja ja yksi yläkoulu. Tutkimuksen tarkoituksena oli kerätä tietoja samoilta oppilailta vuoden välein, niin että vuoden 2010 tutkimuksen kohdejoukko koostui 5-8-luokkalaisista oppilaista ja vuoden 2011 6-9-luokkalaisista. Vuonna 2010 tutkimukseen osallistui yhteensä 525 oppilasta (257 tyttöä, 228 poikaa) ja vuonna 2011 puolestaan 566 (299 tyttöä, 267 poikaa) oppilasta. Tutkielmani lopullisen otoksen muodostivat lopulta ne oppilaat, jotka ottivat tutkimukseen tunnistettavasti osaa molempina vuosina (n = 182; 102 tyttöä, 80 poikaa). Tavoiteorientaation mittaukseen käytettiin Perception of Success Questionnaire- mittarin (Roberts ym. 1998) suomenkielistä versiota (Liukkonen 1998). Kykyuskomuksia tutkittiin Ecclesin ym. (1983) odotusarvoteorian pohjalta kehitetyllä suomenkielisellä mittarilla (Ylipiipari 2011). Itsearvioiden luotettavuutta tarkasteltiin Cronbachin alfakertoimilla, jotka vaihtelivat .86 ja .94 välillä. Tuloksia analysoitiin riippumattomien ja riippuvien otosten t-testien, yhdensuuntaisen varianssianalyysin, Pearsonin tulomomenttikorrelaation ja toistettujen mittausten MANOVA-testin avulla. Tehtäväsuuntautuneisuudessa ei löytynyt eroa sukupuolten välillä, mutta sen sijaan tytöt olivat selvästi poikia minäsuuntautuneempia molempina vuosina. Erityisesti vuonna 2011 9-luokkalaiset tytöt olivat merkittävästi samanikäisiä poikia minäsuuntautuneempia. Pojat antoivat tyttöjä korkeampia kykyuskomusten arvoja itselleen kaikilla luokka-asteilla ja tämä tulos korostui 8- ja 9-luokkalaisten kohdalla. Oppilaiden tehtäväsuuntautuneisuus oli myönteisesti ja minäsuuntautuneisuus kielteisesti yhteydessä kykyuskomuksiin. Oppilaiden tehtävä- ja minäsuuntautuneisuus korreloivat keskenään. Yleisesti ottaen minäsuuntautuneisuus voimistui iän myötä. Sukupuoli huomioituna tyttöjen minäsuuntautuneisuus ja poikien tehtäväsuuntautuneisuus voimistuivat iän myötä. Tulosten perusteella näyttäisi siltä, että oppilaiden tehtäväsuuntautuneisuutta pitäisi tukea liikuntatunneilla, sillä tehtäväsuuntautuneisuus korreloi positiivisesti kykyuskomusten kanssa. Sen sijaan oppilaiden minäsuuntautuneisuutta vahvistavia opetusmenetelmiä olisi syytä välttää molempien sukupuolten kohdalla mutta erityisesti tyttöjen osalta. Tyttöjen kohdalla tulisi kiinnittää erityistä huomiota myös kykyuskomusten myönteiseen kehittämiseen. Mitä vanhemmista oppilaista on kyse, sitä enemmän edellä mainittuihin osa-alueisiin tulisi opetuksessa panostaa.