"Niin kuin ihminen ihmiselle, ja puolin toisin antaa" : vertaisohjaajakoulutukseen osallistuneiden näkemyksiä vertaistuesta ja kokemuksia koulutuksesta - Ikonen, Minna (2012)
Vertaistukitoiminta on yksi kasvava vapaaehtoistoiminnan muoto Suomessa, mutta sitä on tutkittu suhteessa sen yleistyvyyteen melko vähän. Tämän tutkimuksen tarkoituksena oli antaa tietoa vertaistukitoiminnan luonteesta ja sen erityispiirteistä vertaistukitoimijoiden näkökulmasta. Tutkimus oli osa Etelä-Savon Sosiaali- ja terveysalojen järjestöjen tuki ry:n organisoimaa VETO-vertaistuen kehittämisprojektia ja projektin järjestämää vertaisohjaajakoulutusta. Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, mitä merkityksiä vertaiset antavat vertaistukitoiminnalle, kuinka vertaiset kokevat vertaistukihenkilönä toimimisen suhteessa omaan jaksamiseensa sekä kuinka osallistujat kokivat käydyn vertaisohjaajakoulutuksen. Tutkimuksen kohdejoukkona olivat lokakuussa 2010 Mikkelissä järjestettyyn vertaisohjaajakoulutukseen osallistuneet vapaaehtoiset vertaistukitoimijat. Haasteltavia, koulutuksen käyneitä oli 12, joista 4 oli miehiä ja 10 naisia. Lisäksi haastateltiin kahta projektin työntekijää. Tutkimus toteutettiin teemahaastatteluina ja analyysimenetelmänä käytettiin teoriaohjaavaa sisällönanalyysia. Vertaistukitoimijat määrittelivät vertaistuen oman kokemuksen kautta syntyvän kokemusasiantuntijuuden ja ryhmään kuulumisen tärkeyden kautta. Kokemusasiantuntijuuteen liittyi läheisesti molemminpuolisuus ja se, että myös vertaistukihenkilön oma näkemys kehittyy vuorovaikutuksessa. Ryhmä toimintamuotona koettiin mahdollistavan samassa elämäntilanteessa olevien tapaamisen ja kollektiivisen toiminnan, vaikkakaan tiettyyn ryhmään kuulumisen ei koettu olevan itsestäänselvyys. Vertaistukihenkilönä toimimisen vertaiset näkivät kahtiajakoisena: toisaalta vertaistukihenkilön rooliin kuului monia ominaisuuksia, joista tärkeimpänä kuuntelutaito, mutta toisaalta yhtenä keskeisimpänä ominaisuutena pidettiin omana itsenä olemista. Vertaisten jaksamisesta puhuttaessa haastateltavat korostivat ennen kaikkea vertaistukitoimintaa ja sen voimaannuttavaa vaikutusta. Suurimpina haasteina vertaistukitoiminnassa pidettiin uusien vertaistukitoimijoiden saamista mukaan toimintaan ja toisaalta niiden ihmisten saavuttamista, jotka tarvitsevat tukea. Käytyyn vertaisohjaajakoulutukseen oltiin erittäin tyytyväisiä. Koulutuksen parhaimmaksi anniksi koettiin sen antama todenmukainen kuva siitä, mitä vertaistuki on ja mitä se vaatii toiminnassa mukana olevilta. Lisäksi koulutuksen konkreettisuutta ja käytännönläheisyyttä kiiteltiin. Tulevaisuutta ajatellen haastateltavat toivoivat sekä jatko- että lisäkoulutuksia sekä yhteistyötä yli järjestörajojen.