Yksinäisyyden yhteys koulutuksen keskeyttämisaikomuksiin yhdeksänneltä luokalta toiselle asteelle : suhde vanhempiin muuntavana tekijänä - Ikäheimo, Heta; Pajarinen, Lotta (2025)
Tämä tutkimus tarkasteli nuorten kokemaa yksinäisyyttä koulusiirtymässä yläkoulusta opintojen toiselle asteelle sekä 9. luokalla koetun yksinäisyyden ja koulusiirtymässä siinä tapahtuvan muutoksen yhteyttä koulutuksen keskeyttämisaikomuksiin opintojen toisella asteella. Tutkimus tarkasteli, miten nuori-vanhempisuhteessa nuoren kokema läheisyys sekä konfliktit muunsivat 9. luokan yksinäisyyden ja keskeyttämisaikomusten välistä yhteyttä. Tutkimuksessa käytettiin TIKAPUU 2 - Yläkoulusta toisen asteen opintoihin -tutkimushankkeen aineistoa ja tutkimus rajattiin niihin nuoriin, jotka vastasivat kyselyyn 9. luokan keväällä (N = 885). Tutkimuksessa käytetty aineisto kerättiin kolmessa mittapisteessä: keväällä 2018, syksyllä 2018 ja keväällä 2019. Yksinäisyyttä ja siinä koulusiirtymässä tapahtuvia muutoksia tutkittiin ristiintaulukoinnilla. Yksinäisyyden sekä siinä tapahtuvan muutoksen yhteyttä keskeyttämisaikomuksiin sekä nuori-vanhempisuhteen laadun muuntavaa vaikutusta kyseisessä yhteydessä tutkittiin hierarkkisella lineaarisella regressioanalyysillä. Nuorten yksinäisyyden havaittiin olevan suhteellisen pysyvää yli koulusiirtymän. Sekä 9. luokalla koettu korkean tason yksinäisyys että koulusiirtymässä lisääntynyt yksinäisyys olivat yhteydessä lisääntyneisiin koulutuksen keskeyttämisaikomuksiin. Nuori-vanhempisuhteen konflikteilla havaittiin suuntaa antava muuntava vaikutus yksinäisyyden ja keskeyttämisaikomusten välisessä yhteydessä: suhteen konfliktien ollessa runsaita oli matalankin tason yksinäisyys yhteydessä kohonneisiin keskeyttämisaikomuksiin. Konfliktien ollessa vähäisiä ainoastaan yksinäisyyden taso määritti keskeyttämisaikomuksissa tapahtuvaa vaihtelua. Tutkimustulokset antavat näyttöä yksinäisyyden pysyvästä luonteesta koulusiirtymässä ja yksinäisyyden ja koulutuksen keskeyttämisaikomusten välisestä positiivisesta yhteydestä. Tutkimustulokset kannustavat kiinnittämään huomiota nuorten yksinäisyyden torjumiseen sekä kouluissa että laajemmin yhteiskunnallisella tasolla esimerkiksi järjestö- ja harrastustoiminnan kautta. Tutkimus antaa osviittaa nuori-vanhempisuhteen laadun merkityksellisyydestä myöhäisnuoruudessa ja siitä, että myös teini-ikäisten vanhempien tulisi saada tukea vanhemmuuteen tarvittaessa. Nuorten yksinäisyyteen puuttuminen voi katkaista koulutuksen keskeyttämisaikomusten kierteen, joka äärimmillään voi johtaa koulutuksen keskeyttämisen kautta heikkoon yhteiskunnalliseen asemaan ja vakaviin henkilökohtaisiin ongelmiin.