Vanhemman minäpystyvyys tukea lasta koulunkäynnissä : yhteydet vanhemman omiin oppimiskokemuksiin sekä lapsen akateemiseen minäpystyvyyteen ja taitoihin - Friberg, Saga; Elf, Mirka (2025)
Vanhemmuuden minäpystyvyydellä on havaittu olevan yhteys lapsen minäpystyvyyteen ja koulutehtävissä suoriutumiseen. Sen sijaan vanhemman minäpystyvyyttä tukea lasta koulunkäynnissä ei ole juuri tutkittu. On todennäköistä, että vanhemman omat oppimisen kokemukset ja vaikeudet voivat olla yhteydessä tuen minäpystyvyyteen. Oppimisvaikeuksien on havaittu olevan perinnöllisiä, minkä takia aihetta on tärkeää tutkia jo koulutulokkailla. Tämän tutkimuksen tavoitteena oli selvittää vanhemman omien oppimisen vaikeuksien kokemusten yhteyttä tuen minäpystyvyyteen. Toisena tavoitteena oli tarkastella, onko vanhemman tuen minäpystyvyydellä yhteyttä lapsen akateemiseen minäpystyvyyteen ensimmäisen luokan lopussa. Kolmanneksi tarkastelimme vanhemman ja lapsen minäpystyvyyden kokemusten yhteyttä lapsen taitotasoon matematiikassa ja lukemisessa ensimmäisen luokan lopussa. Tutkimus oli osa Jyväskylän yliopiston Pieni Karhu –seurantatutkimusta. Tutkimukseen osallistui 161 ensimmäistä luokkaa käyvää lasta ja heidän huoltajansa Keski-Suomen, Pohjois-Savon ja Pirkanmaan alueiden peruskouluista. Tutkittavien ryhmä koostui lapsista, joilla osalla on todettu heikosti (n = 101) ja osalla tavanomaisesti kehittyneet (n = 60) akateemisten taitojen valmiudet. Muuttujien välisiä yhteyksiä analysoitiin Spearmanin järjestyskorrelaatiokertoimella ja hierarkkisella lineaarisella regressioanalyysilla. Vanhemman omat oppimisen vaikeuksien kokemukset olivat tilastollisesti merkitsevästi yhteydessä tuen minäpystyvyyteen. Vanhemman ja lapsen minäpystyvyyden kokemukset selittivät tilastollisesti merkitsevästi lapsen taitotasoa lukemisessa ja laskemisessa. Tulosten mukaan tuen minäpystyvyys ja konkreettinen lapsen tukeminen voivat erota toisistaan lukemisen ja matematiikan osalta. Tuen minäpystyvyyttä tulisi tutkia vanhemmilla oppilailla, jolloin koulutehtävät vaikeutuvat ja vanhemman tuella voi olla suurempi merkitys akateemisen minäpystyvyyden kannalta. Samoin olisi syytä tutkia, voiko tuen minäpystyvyyttä vahvistaa ja vaikuttaako se lapsen tukemiseen. Koulutulokkaat voivat arvioida omaa minäpystyvyyttään varsin korkeaksi huolimatta todellisesta taitotasosta, joten lisätutkimusta tarvitaan myös myöhemmiltä koululuokilta. Tutkimus tarjoaa ainutlaatuista tietoa oppimisen vaikeuksien ja ADHD:n kehittymisen riskissä olevien koulutulokkaiden akateemisesta minäpystyvyydestä sekä lukemisen ja matematiikan taitotasosta, mitä voidaan tulevaisuudessa käyttää kielteisten kehityspolkujen ehkäisemiseksi.