Sairaalakoulun opettajien kokemuksia psyykkisesti oireilevien oppilaiden opettamisesta - Nuutilainen, Heidi (2025)
Tässä tutkimuksessa selvitin, minkälaisia kokemuksia sairaalakoulun opettajilla oli psyykkisesti oireilevan oppilaan opettamisesta, ja mitä kuntouttavia tukitoimia he käyttivät työssään. Opettajien vastauksista kuului huoli lasten ja nuorten lisääntyvästä pahoinvoinnista sekä mahdollisesta riskistä syrjäytymiseen. Psyykkinen oireilu on opettajien kokemuksen mukaan lisääntynyt viimeisen kymmenen vuoden aikana ja yhä nuoremmat lapset reagoivat psyykkisellä oireilulla. Nuorisopsykiatrian osastohoitojaksojen määrä on kasvanut viimeisen kolmenkymmen vuoden ajan koko ajan, avohoidon kehittymisestä huolimatta (Koskinen ym., 2025). Huolta opettajissa herättää myös se, että alakouluikäisistä sairaalaopetukseen tulevista oppilaista tyttöjen osuus on kasvanut. Syynä tähän opettajat miettivät yhtäältä koulun ja ympäristön kuormittavuuden lisääntymistä, toisaalta sitä, että tyttöjen sisäänpäin kääntyneeseen reagointiin on alettu kiinnittää myös enemmän huomiota diagnosoinnin kehittyessä. Yhteenvetona voin todeta tämän tutkimuksen perusteella, että kun oppilas siirtyy sairaalakouluun opiskelemaan psyykkisen oireilun vuoksi, opinnot ovat toissijainen asia ja kuntoutuminen on ensisijainen tavoite. Koulunkäynti, yksilölliset tukitoimet ja arkipäivän rutiinit itsessään toimivat kuntouttavina tekijöinä hoidollisten tekijöiden lisäksi, joten toimiva sairaalakouluarki ja asiantunteva, resurssivahva opettaja ovat avain asemassa oppilaan kuntoutumisprosessin polulla. Tämän tutkimuksen tulokset ovat yhteneväisiä lasten ja nuorten psyykkisestä oireilusta tehtyjen aiempien tutkimusten kanssa.