Varhaiskasvatuksen opettajien käsitykset omista valmiuksistaan tukea sosiaalisen osallisuuden tunnetta lapsilla, joilla on tehostetun ja erityisen tuen tarpeita - Jokikuona, Jenni; Mykrä, Maiju (2025)
Tässä pro gradu -tutkielmassa tarkastellaan varhaiskasvatuksen opettajien käsityksiä omista valmiuksistaan tukea tehostettua ja erityistä tukea saavien lasten sosiaalista osallisuutta. Tutkimuksella pyrittiin tarkastelemaan tällä hetkellä varhaiskasvatuksen arjessa nousevia vaatimuksia ja kuinka koulutus on valmistanut vastaamaan tukea tarvitsevien lasten tarpeisiin. Varhaiskasvatuskontekstissa tutkittu tieto aiheesta näyttäytyy vähäisenä. Tutkimusaineisto kerättiin marraskuussa 2024 anonyymillä Webropol - kyselylomakkeella, joka jaettiin sosiaalisessa mediassa ja eri viestintäkanavilla. Tutkimukseen osallistui 53 varhaiskasvatuksen opettajaa. Vastaukset analysoitiin laadullisin menetelmin, aineistolähtöisesti sekä osin teoriaohjaavasti Viitalan (Viitala, 2022, luku 2) osallisuuden ulottuvuuksien avulla. Tutkimuksessa käytettiin temaattisen analyysin keinoja ja lähestymistavaltaan tutkimuksessa on tunnistettavissa fenomenografisia piirteitä. Tulosten mukaan hyvät tehostetun ja erityisen tuen antamisen taidot koostuivat opettajan osaamisesta sekä moniammatillisesta yhteistyöstä. Vastauksissa korostui pienryhmätoiminta ja erityisopettajan tuki. Haasteet tukemisessa liittyivät resursseihin sekä tilannetekijöihin. Yli puolet vastaajista eivät kokeneet koulutuksen antaneen valmiuksia lasten tuen tarpeisiin vastaamiseen. Yli puolet varhaiskasvatuksen opettajista koki, että tehostettua ja erityistä tukea tarvitsevat lapset olivat sekä sosiaalisesti että toiminnallisesti tasavertaisina osa ryhmää, eikä heitä nähty vain fyysisesti osallisina. Kuitenkin tehostetun ja erityisen tuen lasten osallisuuteen varhaiskasvatuksessa liittyy ristiriitaisuuksia ja suoraa osattomuutta.