“Keho jolle tapahtuu, ei keho joka tekee” : sukupuolittunut väkivalta Taivaslaulun naiskuvassa - Lampela, Anna (2025)
Kirjallisuuden naiskuvan tulkinta voi paljastaa henkilöhahmon takaa ympäröivän yhteiskunnan tai diskurssin ideologioita ja rakenteita, sekä subjektiivisempia asenteita ja arvopohjia. Kandidaatintutkielma Pauliina Rauhalan esikoisteos Taivaslaulusta tutkii teoksen naiskuvaa ja sen sisältämää sukupuolittunutta väkivaltaa feministisen kirjallisuudentutkimuksen ja väkivaltatutkimuksen keinoin. Tutkielma pyrkii Taivaslaulun naiskuvan kautta esittämään näkökulman naisten asemaan, sen haavoittuvuuteen suljetussa yhteisössä, sekä sukupuolittuneen väkivallan läsnäoloon opittuna roolina normien ja perinteiden kautta. Tutkimuskirjallisuutena hyödynnetään esimerkiksi Judith Butlerin teoksia sukupuolesta, sekä S. Karkulehdon ja L– M. Rossin toimittamaa Sukupuoli ja väkivalta –teosta. Tutkielma käsittelee teoksen naiskuvaa kattavien lainausten kautta, jotka on jaoteltu aiheittain sukupuolittuneesta väkivallasta, omistuksesta, naisen tahdosta ja toimijuudesta, sekä naisen asemasta kertoviksi. Sukupuolittunut väkivalta todetaan moniulotteiseksi, kerroksittain rakentuvaksi toiminnaksi, joka voi näyttäytyä myös hienovaraisesti, ulossulkemisen tai vahingollisen sukupuolittamisen tai sukupuolirooliin painostamisen keinoin. Ulkoiset omistuskäsitykset ja naisen esineellistys välittyvät teoksen yhteisön tuotetusta kulttuurista, mutta myös naisen omasta sisäistetystä arvomaailmasta. Tahto ja toimijuus ovat jatkuvassa ristiriidassa yhteisön ja sen normikäytäntöjen ja sukupuoliroolien sisällä elämisen kanssa. Alhainen toimijuus heikentää hyvinvointia, mutta yhteisön arvomaailma on sisäistetty osaksi omaa elämäntarinaa, ja siitä erkaantuminen tuntuu oman itsen, vertaisten ja perheen hylkäämiseltä. Taivaslaulun naiskuvan tarkastelu esittää sukupuolittuneen väkivallan opittuna käytäntönä, sekä väkivaltana, jota rakastava läheinenkin voi tiedostamattaan toteuttaa vaimoa, lasta, lähimmäistä kohtaan. Naishenkilöhahmojen kokeman väkivallan kulttuurin aktiiviseksi tuottajaksi ja ylläpitäjäksi ilmentyy ympäröivä yhteisö. Teos myös ilmaisee sellaista vallankäyttöä ja väkivaltaista ideologiaa, joka verhoutuu hyvien aikeiden sekä arvostetuiksi koettujen tekojen alle. Toimijuus korreloi suoraan hyvinvoinnin kanssa teoksen sisällä, ja on merkki alistuksen poissaolosta.