Psykologisen joustavuuden yhteys koulupaikkatyytyväisyyteen yhdeksänneltä luokalta toiselle asteelle : suhteet opettajaan ja vanhempaan suojaavina tekijöinä - Hokka, Terhi (2025)
Tässä pro gradu -tutkielmassa tarkasteltiin psykologisen joustavuuden ja koulupaikkatyytyväisyyden välistä yhteyttä peruskoulun 9. luokan ja toisen asteen opintojen välisessä koulusiirtymässä. Lisäksi tutkittiin nuori-opettajasuhteen sekä nuori-äitisuhteen läheisyyden ja konfliktien moderoivaa vaikutusta psykologisen joustavuuden ja koulupaikkatyytyväisyyden välillä. Tutkimus pohjautui Jyväskylän yliopiston psykologian laitoksella toteutettuun TIKAPUU 2 –hankkeeseen. Osallistujina tässä tutkimuksessa oli 885 nuorta (keski-ikä 15.74, tyttöjä 56.6 %) kahdelta keskisuomalaiselta paikkakunnalta. Tutkimuksen pitkittäisaineisto kerättiin vuonna 2018. Nuorten psykologista joustavuutta tarkasteltiin AFQ-Y8-mittarilla ja nuoriopettajasuhdetta sekä nuori-äitisuhdetta CPRS-mittarilla 9. luokan kevätlukukaudella. Tyytyväisyyttä koulupaikkaan mitattiin toisen asteen opintojen ensimmäisen vuoden syksyllä. Lineaarinen regressioanalyysi osoitti korkeamman psykologisen joustavuuden ennustavan nuoren runsaampaa koulupaikkatyytyväisyyttä, mikä sai tukea aiemmasta tutkimuksesta. Myös kontrollimuuttujista hakutoiveen ensisijaisuus oli yhteydessä tyytyväisyyteen koulupaikkaa kohtaan. Moderaatiovaikutuksia tarkasteltaessa ainoastaan nuoren konfliktinen suhde opettajiin moderoi suuntaa antavasti psykologisen joustavuuden ja koulupaikkatyytyväisyyden välistä yhteyttä. Konfliktien ollessa vähäisiä korkeampi psykologinen joustavuus oli yhteydessä korkeampaan tyytyväisyyteen koulupaikkaa kohtaan, kun taas konfliktien ollessa runsaita, positiivinen yhteys psykologisen joustavuuden ja koulupaikkatyytyväisyyden välillä oli heikompi. Tulosten perusteella nuoren koulupaikkatyytyväisyyttä voitaisiin tukea osaltaan psykologisen joustavuuden harjoituksilla, joita voisi toteuttaa esimerkiksi kouluissa opinto-ohjauksessa. Lisäksi opettajankoulutuksessa voisi lisätä tietoutta psykologisen joustavuuden yhteydestä koulupaikkatyytyväisyyteen ja tuoda sitä myös vanhempien tietoon. Erityisesti koulupudokkuusriskissä oleville psykologisen joustavuuden harjoittelu saattaisi lisätä koulutyytyväisyyttä ja kouluun kiinnittymistä. Nuoren suhdetta opettajiin ja äitiin ei tiettävästi ole aiemmin tutkittu muokkaavana tekijänä psykologisen joustavuuden ja koulupaikkatyytyväisyyden välillä. Näiltä osin tämä tutkimus toi täysin uutta tietoa, mutta toisaalta jatkotutkimusta tarvitaan edelleen. Tulevaisuudessa olisi mielenkiintoista tarkastella paitsi nuori-isäsuhteen moderaatiovaikutusta myös sitä, onko psykologisen joustavuuden ja koulupaikkatyytyväisyyden välillä mahdollisia muita muuntavia tai välittäviä tekijöitä, kuten nuoren autonomian kokemus.