Sulfaatin vaikutus jokikutuisen vaellussiian poikasten kasvuun ja elossa säilymiseen murtovedessä - Miettinen, Miikka (2024)
Sulfaatteja päätyy vesistöihin luonnon huuhtoutumana, hajakuormituksena maa- ja metsätaloudesta sekä teollisuudesta pistekuormituksen muodossa. Sulfaatit alentavat veden pH:ta, lisäävät raskasmetallien liikkuvuutta, rehevöittävät vesistöjä sekä ovat vesieliöille myrkyllisiä suurina pitoisuuksina. Sulfaatin myrkyllisyys vesieliöille perustuu veden kohonneeseen ionipitoisuuteen. Tutkimukseni tarkoitus oli selvittää sulfaatin vaikutus jokikutuisen Itämeren vaellussiian (Coregonus lavaretus) poikasten kasvuun ja elossa säilymiseen murtovedessä. Joessa makeassa vedessä kuoriutuvat poikaset kulkeutuvat nopeasti rannikolle jokisuistoihin ja jatkavat kehittymistä siellä murtovedessä. Tutkimuksessa seurattiin kalojen elossa säilymistä, pituutta, märkä- sekä kuivapainoa ja kuivapainon osuutta märkäpainosta. Vastakuoriutuneita siianpoikasia altistettiin kuudelle eri sulfaattipitoisuudelle 28 päivän ajan. Kokeissa käytettyjen sulfaattipitoisuuksien vaihteluväli oli 94–3300 mg/L. Kokeessa käytetty murtovesi (kontrollipitoisuus 94 mg/L) simuloi poikasten luonnollista elinkiertoa joesta mereen. Tutkituilla sulfaattipitoisuuksilla ei ollut vaikutusta vaellussiianpoikasen elossa säilymiseen. Siianpoikasten pituus, märkäpaino tai kuivapaino ei eronnut tilastollisesti merkitsevästi käsittelyjen välillä kokeen lopussa. Kolme suurinta pitoisuutta poikkesivat muista pitoisuuksista kuiva-aineen osuudessa tilastollisesti merkittävästi, eli suurissa pitoisuuksissa poikasten kuiva-aineen osuus oli suurempi kuin alemmissa pitoisuuksissa ja kontrollissa.